ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 р. 	Справа № 520/19475/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 10.01.22  по справі № 520/19475/21
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Національної поліції в Харківській області                    
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі також – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області полковника поліції Дводненка С. В. від 12.07.2021 за № 52 щодо накладення на лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, дисциплінарного стягнення - суворої догани;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області розглянути питання щодо присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання старшого лейтенанта поліції з 30.08.2021. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та ухвалити нове рішення у справі.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам та матеріалам справи, а отже є помилковими. Наводить обставини, викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, зазначає про їх неврахування судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, з дослідженням усіх доказів та матеріалів справи. Вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою у цій справі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 відкрито спрощене провадження у справі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Надано позивачу п`ять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.
31.12.2021 від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначено, що копію оскаржуваного наказу ОСОБА_1 не отримував, а лише був формально ознайомлений з його змістом 12.07.2021, коли перебував на лікарняному. Копію вказаного наказу представник ОСОБА_1 отримав лише 10.08.2021 у відповідь на адвокатський запит. У зв`язку із запровадженими карантинними обмеженнями та перебуванням у відпустці ОСОБА_1 отримав копію спірного наказу від представника лише 30.09.2021. Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що ОСОБА_1 не пропущено строк звернення до суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року адміністративний позов залишено без розгляду.
Приймаючи ухвалу від 10 січня 2022 року про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача в поданій заяві від 31.12.2021 не довів та не аргументував поважності пропуску строку звернення до суду з позовом у цій справі та дійшов висновку, що позовна заява подана після закінчення строків, установлених законом.
Суд апеляційної інстанції погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, з урахуванням такого.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таким чином, у даних спірних правовідносинах застосовується місячний строк звернення до суду.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів зазначає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, про що зазначено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 807/235/16.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Викладені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду,  сформованою у постановах від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19, від 31.03.2020 у справі № 807/235/16.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд установив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011, № 17-рп/2011 зазначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Отже законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Судом установлено, що до клопотання про залишення позову без руху представником відповідача долучено копію спірного наказу, на якому міститься напис "Ознайомлений лейтенант поліції Марк Довгань". Також зазначено дату - 12.07.2021 та поставлено підпис.
Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на лікарняному з 01.07.21 по 14.07.21, проте у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не зазначено про обставини, які позбавили позивача можливості звернення до суду у місячний строк, перебіг якого розпочався з моменту фактичного ознайомлення позивача зі спірним наказом.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посилання представника позивача на існування карантинних обмежень та перебування позивача у відпустці є неповажними причинами, оскільки такі обставини не позбавляли позивача можливості звернутись до суду вчасно, враховуючи його обізнаність щодо існування спірного наказу ще 12.07.21. 
Також колегія суддів бере до уваги, що позивачем укладено договір про надання правової допомоги ще 30.06.2021.
Доводи позивача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дату отримання оскаржуваного наказу (30.09.2021), колегія суддів відхиляє, оскільки  вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від порядку отримання наказу, а вирішується з огляду на факт, коли вона дізналася або повинна була дізнатись про порушення такого права.
Отже, доводи позивача про те, що строк звернення до суду слід було обчислювати з дати вручення йому копії спірного наказу, а не з дати коли він дізнався або повинен був дізнатися про накладення дисциплінарного стягнення є безпідставними. 
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 640/18439/19, від 17 грудня 2021 року у справі № 640/16928/21.
Суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції і погоджується з його висновками.
Доводи та аргументи позивача зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновки суду першої інстанції і свідчать про незгоду позивача із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області розглянути питання щодо присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання старшого лейтенанта поліції з 30.08.2021, то колегія суддів звертає увагу, що така є похідною від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області полковника поліції Дводненка С. В. від 12.07.2021 за № 52 щодо накладення на лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, дисциплінарного стягнення - суворої догани.
Так, з позовної заяви убачається, що чергове спеціальне звання старшого лейтенанта поліції з 31.08.2021 не призначене позивачу у зв`язку з накладенням на оперуповноваженого СКП ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
При цьому, за твердженням позивача, звання старшого лейтенанта поліції мало бути присвоєно ОСОБА_1 31.08.2021, а з позовом у цій справі, як зазначалося вище, позивач звернувся лише 07 жовтня 2021 року.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не допущена передчасність при прийнятті спірної ухвали, так як суд першої інстанції ухвалою від 23.11.2021 відкрив провадження у справі та з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя задовольнив клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновив строк звернення до суду з позовною заявою у цій справі.
Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частина третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 по справі № 520/19475/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич