ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/4636/22
Провадження № 22-ц/4820/1819/22

Хмельницький апеляційний суд
 
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року, суддя Карплюк О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького обласного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницького обласного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України про стягнення заборгованості по заробітній платі.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він перебував на посаді сторожа в Хмельницькому обласному спортивно-технічному клубі Товариства сприяння обороні Україні з 17.01.2017 року по 10.01.2022 року. При звільненні йому не було виплачено заробітну плату за період роботи з листопада 2020 року по січень 2022 року в розмірі 24000 грн., яку він просив стягнути з відповідача.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження обставин щодо існування заборгованості по заробітній платі на день звільнення позивача. В той же час, докази у справі, надані відповідачем, вказують на відсутність заборгованості по заробітній платі позивача. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що суд не перевірив його доводів щодо невиплати заробітної плати за період з листопада 2020 року по січень 2022 року в розмірі 24000 грн. у зв`язку з його незаконним переведенням на неповний робочий день та відпусткою без збереження заробітної плати. Посилання суду, як на належний доказ, на інформацію, яка міститься в розрахункових листках не є обґрунтованою, оскільки вказані документи складалися самим відповідачем, який, в свою чергу, не спростував розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві. 
В суді апелянт підтримав апеляційну скаргу. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що згідно з наказом Хмельницького обласного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України № 07/ос від 16.01.2017 року, ОСОБА_1 було прийнято на роботу в Хмельницький обласний спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України на посаду сторожа з 17.01.2017 року, з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом, який дорівнює мінімальному законодавчому розміру заробітної плати на місяць після сплати всіх необхідних податкових та інших загальнообов`язкових відрахувань.
Наказом Хмельницького обласного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України № 02/к/тр від 10.01.2022 року, ОСОБА_1 було звільнено з роботи з посади сторожа клубу 10.01.2022 року, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Відповідно до вищевказаного наказу, зобов`язано бухгалтерію провести розрахунок при звільненні, у т.ч. виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. Щорічна основна відпустка за період роботи 17.01.2021 року по 16.01.2022 року в розмірі 24 календарних дні використана (наказ директора від 10.07.2021 року, № 05/к-тм «Про надання щорічної відпустки ОСОБА_1 »).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши надані сторонами докази та перевіривши доводи сторін суд першої інстанції дійшов вірних висновків про недоведеність позовних вимог.
Як вбачається зі змісту розрахункових листів, за період з листопада 2020 року по січень 2022 року позивачу виплачено 59898,96 грн., згідно з відпрацьованими ним робочими годинами, облік яких проведено у відповідних табелях обліку використання робочого часу, сформованих з урахуванням наказів роботодавця щодо встановлення неповного робочого часу ОСОБА_1 та надання йому відпустки без збереження заробітної плати (а.с. 53, 55-61, 67-88). Відомості, зазначені в розрахункових листках, також узгоджуються із відомостями, які містяться по зарплатному банківському рахунку позивача, відкритому у АТ «Альфа-Банк» (а.с. 8).
Апелянт, посилаючись на те, що відповідачем не спростовано проведений ним розрахунок заборгованості по заробітній платі, не врахував, що інформація, яка зазначена у розрахункових листках Хмельницького обласного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України, повністю співпадає з інформацією про виплачену заробітну плату, що міститься у банківській виписці позивача.
Доводи апелянта щодо незаконності його переведення на скорочений робочий день, зменшення нарахування заробітної плати, та зміною у зв`язку з цим істотних умов праці, не впливають на законність оскаржуваного судового рішення, оскільки ОСОБА_1 не оспорив в судовому порядку відповідні рішення роботодавця про запровадження неповного робочого дня, та, як наслідок, незаконного недонарахування заробітної плати. 
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами, надав об`єктивну оцінку доказам, які містяться у справі, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 грудня 2022 року.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук 

                                                                               А.М. Костенко

                                                                               Т.В. Спірідонова