ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/4073/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
секретар судового засідання –  І.М. Станкова,
за участю представників сторін:
від позивача: О.О. Курлович
від відповідача: Н.А. Чалян
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магвай»
на рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2022 (суддя О.В. Цісельський, м.Одеса, повний текст складено 23.05.2022) 
у справі № 916/4073/21
за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магвай»
про виселення та стягнення 17143,63 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
30.12.2021 Департамент комунальної власності Одеської міської ради (надалі також – Департамент) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магвай» (надалі також – ТОВ «Магвай»), в якій просив виселити відповідача з нежилої окремо розташованої будівлі, загальною площею 102,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/4, та стягнути з відповідача неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 17143,63 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані приписами статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-ІХ, частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України та мотивовані неповерненням об`єкта оренди після припинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 08.10.2018 № 573/2018 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.
Окрім того, позивач зазначив, що статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-ІХ передбачено таку підставу для прийняття рішення про відмову у продовженні договору оренди як орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача. При цьому обставини справи №916/2264/21 за позовом ТОВ «Магвай» до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про зобов`язання Департаменту комунальної власності Одеської міськради внести до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу нежитлові окремо розташовані будівлі № 1/4 та № 1/5, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вулиця Маразліївська та подати такий перелік на затвердження Одеській міській раді; зобов`язання Одеської міської ради ухвалити рішення щодо включення до переліку об`єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу нежитлових окремо розташованих будівель № 1/4 та № 1/5, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вулиця Маразліївська; зобов`язання Одеської міської ради прийняти рішення про приватизацію комунального майна шляхом викупу нежитлових окремо розташованих будівель № 1 /4 та № 1/5, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вулиця Маразліївська; зобов`язання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради укласти з                 ТОВ «Магвай» договори купівлі-продажу нежитлових окремо розташованих будівель № 1/4 та №1/5, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вулиця Маразліївська, свідчать про обізнаність ТОВ «Магвай» про те, що територіальна громада м.Одеси в особі Одеської міської ради має намір використовувати об`єкт оренди для власних потреб.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.05.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Виселено ТОВ «Магвай» з нежилої окремо розташованої будівлі, загальною площею 102,4 кв.м., що розташована за адресю: м. Одеса. Маразліївська 1/4, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Стягнуто з      ТОВ «Магвай» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 17143,63 грн. та судовий збір в розмірі 4540,00 грн.
Приймаючи рішення суд виходив з того, що орендарем не дотримано встановленого законодавством порядку продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що відповідно до положень статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.10.2019 унеможливлює продовження строку його дії на той самий термін і на тих самих умовах, а саме: орендарем не було подано у встановлені строки відповідної заяви шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі разом із документами, передбаченими пунктом 113 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020, та звітом про оцінку майна. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції погодився з доводами позивача відносно того, що строк дії договору закінчився 08.09.2021, і договір припинився у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.
Встановивши факт закінчення строку дії договору оренди та невиконання орендарем обов`язку з повернення майна позивачу (орендодавцю) після закінчення дії договору, місцевий господарський суд вказав, що ефективним способом захисту прав є саме вимога про виселення орендаря, яка передбачає реальне відновлення порушеного права.
Окрім того, суд зазначив, що невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки за період невиконання обов`язку з повернення майна в розмірі подвійної орендної плати за користування майном. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок неустойки, виходячи з орендної плати, визначеної з урахуванням індексу інфляції (в порядку пункту 2.2 договору), суд визнав його обґрунтованим. При цьому суд першої інстанції зазначив, що відсутності вини у невиконанні обов`язку з повернення майна з оренди після закінчення строку дії договору відповідачем не доведено, а судом не встановлено.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, ТОВ «Магвай» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, які суд визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального та недотримання норм процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на те, що договір оренди № 573/2018 від 08.10.2018 не припинив свою дію, а був продовжений на той самий термін і на тих самих умовах відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України та пункту 7.8 договору, яким передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором.
Таким чином, оскільки орендодавець - Департамент комунальної власності Одеської міської ради не звертався до орендаря - ТОВ «Магвай» протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору про припинення або зміну умов договору оренди, тобто з 10.09.2021 по 10.10.2021, договір оренди, на думку відповідача, є продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором.
ТОВ «Магвай» наголосило на тому, що правомірно та добросовісно користується орендованим майном на підставі пролонгованого договору оренди, виконує усі умови вищевказаного договору та вчасно сплачує орендну плату, що підтверджується платіжними дорученнями про сплату орендної плати.
Крім того, відповідач вказав, що згідно із пунктом 7.9 договору оренди № 573/2018 товариство направило 31.05.2021 на адресу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заяву про продовження договорів оренди № 573/2018 від 08.10.2018 та №148/2019 від 29.03.2019 за вих. № 1-31/05-21, та пославшись на норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна», зауважив, що товариство подало заяву про продовження договору оренди № 573/2018 від 08.10.2018 у порядку, передбаченому договором та з дотримання строків подання такої заяви, та оскільки строк оренди є менше 5 років, продовжується вперше, а тому договір оренди продовжений без проведення аукціону.
В свою чергу, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради як орендодавцем не прийнято рішення та не направлено відповіді на адресу ТОВ «Магвай» у встановлені законом строки (протягом 30 днів) про прийняття рішення щодо продовження договору оренди комунального майна чи рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна.
Отже, за твердженням відповідача, ТОВ «Магвай» не отримало ні рішення про продовження договору оренди комунального майна, ні рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна, а тому вважає, що договір оренди продовжений на підставі пунктів 7.8, 7.9 договору, статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», статті 764 Цивільного кодексу України, статті 284 Господарського кодексу України.
Щодо посилань позивача на те, що 26.07.2021 року листом № 01-13/3133 повідомлено ТОВ «Магвай» про необхідність повернення об`єкта оренди, відповідач вказав, що до позову не додано доказів направлення чи особистого вручення такого листа ТОВ «Магвай» та не надано і доказів направлення ТОВ «Магвай» листа від 22.11.2021                     №0-13/4278, оскільки копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що наявна в матеріалах справи, не підтверджує, що саме вручено представнику ТОВ «Магвай», а тому не є підтвердженням направлення вказаного листа на адресу відповідача.
Щодо тверджень позивача про те, що рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю, відповідач зазначив, що жодного письмового звернення з приводу необхідності майна для власних потреб балансоутримувача на адресу орендаря -                     ТОВ «Магвай» не надходило.
Окрім того, на переконання скаржника, нарахування штрафних санкцій є необґрунтованим, оскільки у позивача відсутні збитки, навіть навпаки, у зв`язку з пролонгацією договору оренди № 573/2018 від 08.10.2018 позивач отримує дохід у вигляді орендної плати.
Таким чином, апелянт вказав, що при винесенні рішення Господарський суд Одеської області не дослідив укладений між сторонами договір оренди, неправильно визначився із характером спірних правовідносин, не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме: частину другу статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у зв`язку з чим прийняв помилкове рішення, яке підлягає скасуванню.
Позиція позивача у справі щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу (вх.№978/22/Д2 від 22.07.2022) Департамент комунальної власності Одеської міської ради просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що в апеляційній скарзі не наведено, які саме норми процесуального права порушено судом першої інстанції, не зазначено, в чому саме полягає неправильне визначення місцевим господарським судом характеру спірних правовідносин, які саме пункти договору не були досліджені судом та на які саме обставини справи при розгляді справи по суті це впливає.
При цьому позивач зауважив, що звертаючись із заявою про продовження договору оренди, відповідачем не дотримано положення частини третьої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.10.2019, а також положень пунктів 136 та 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020, а саме: не дотримано строків звернення із заявою через електронну торгову систему, більш того, заява апелянта направлена взагалі без її використання, і на сьогоднішній день у встановленому зазначеними вище нормами порядку не надходила. Окрім того, в порушення вимог частини восьмої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.10.2019 відповідачем не дотримано вимоги до заяви про продовження договору оренди в частині надання звіту про оцінку майна та рецензії на цей звіт у строки, визначені нормами чинного законодавства.
Департамент звернув увагу на те, що в апеляційній скарзі апелянт не оспорює наведені вище доводи Департаменту та не надає докази, які підтверджують факт звернення із заявою про продовження договору оренди з використанням електронної торгової системи, і не надає доказів, які б свідчили про можливість надання звіту про оцінку майна та рецензії на цей звіт у строки, визначені нормами чинного законодавства.
Окрім того, позивач вказав, що з огляду на припинення між сторонами договірних орендних відносин, ТОВ «Магвай» своєчасно не повернуло Департаменту орендоване майно за відсутності будь-яких правових підстав для продовження володіння та користування вказаним майном, при цьому в матеріалах справи відсутні та до апеляційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження відсутності вини у несвоєчасному поверненні Департаменту спірного майна. Відтак, наведене свідчить про можливість застосування до орендаря наслідків, передбачених положеннями частин другої статті 785 Цивільного кодексу України.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 апеляційну скаргу ТОВ «Магвай» на рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2022 у справі № 916/4073/21 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 6810,00 грн. та подання апеляційної скарги після закінчення строку на її подання без клопотання про поновлення строку. Також вказаною ухвалою суду доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/4073/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
05.07.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи 916/4073/21.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 поновлено ТОВ «Магвай» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2022 у справі №916/4073/21. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено учасникам справи строк до 26.07.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 26.07.2022 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2022 у справі №916/4073/21.
22.07.2022 від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№978/22/Д2 від 22.07.2022).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 постановлено розглянути апеляційну скаргу ТОВ «Магвай» на рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2022 у справі №916/4073/21 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Розгляд справи № 916/4073/21 призначено на 27.09.2022 о 10:00 год. 
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи
26.09.2007 Виконавчим комітетом Одеської міської ради було видане свідоцтво про право власності на нежилу окремо розташовану будівлю, яким посвідчено, що об`єкт, який розташований за адресою: вул. Маразліївська, № 1/4, м. Одеса, в цілому, дійсно належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності. Об`єкт в цілому складається з нежилої 1-поверхової будівлі, загальною площею 102,4 кв.м., відображеної у технічному паспорті від 14.11.2006. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.08.2007 №923. 
Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», 11.10.2007 на підставі свідоцтва проведено державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради відносно зазначеного об`єкту.
08.10.2018 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, що діяв на підставі статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого у новій редакції рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 №2752-VI, як орендодавцем, та ТОВ «Магвай», як орендарем, укладено договір оренди №573/2018 нежилого приміщення, відповідно до умов якого:
-орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежилу окремо розташовану будівлю, загальною площею 102,4 кв. м, що розташована за адресою: м.Одеса, Маразліївська, 1/4 (КП «Парки Одеси»). Ринкова вартість об`єкта оренди становить 693631 гривень 00 копійок (без урахування податку на додану вартість ). Звіт про незалежну оцінку вартості об`єкта оренди складений ТОВ «СОЛАР НОВА». Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 385/17 виданий 03.05 2017 Фондом державного майна України (пункт 1.1.);
-термін дії договору оренди становить з 08.10.2018 до 08.09.2021 (пункт 1.3.);
-орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою кабінету Міністрів України 04.10.1995 року зі змінами та доповненнями; рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради. За орендоване приміщення орендар, зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 4591 гривні 84 копійки (без урахування податку на додану вартість) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Розподіл щомісячної суми орендної плати та перерахування її на рахунки балансоутримувача та орендодавця проводиться орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста на відповідний бюджетний рік. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства (пункти 2.1, 2.2.);
-після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки, у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди (пункт 4.7.);
-після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його продовження на нових умовах, у разі належного виконання ним умов договору та за відсутності у орендодавця наміру передачі об`єкта оренди на наступний термін на конкурсних засадах (пункт 7.7.); 
-у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором (пункт 7.8.); 
-заяви, пропозиції, повідомлення, претензії стосовно змін, розірвання, припинення або продовження договору оренди на новий термін надсилаються сторонами цього договору рекомендованими або цінними листами за адресами, зазначеними у цьому договорі (пункт 7.9.); 
-дія договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (пункт 7.11).
Відповідно до акту прийому-передачі нежилого приміщення за договором оренди від 08.10.2018 №573/2018, погодженого з балансоутримувачем – Комунальним підприємством «Парки Одеси», 08.10.2018 начальником орендного відділу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Лисаком М.У. та головним спеціалістом орендного відділу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Горбатої В.М. передано              ТОВ «Магвай» нежилу окремо розташовану будівлю загальною площею 102,4 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, № 1/4 (КП «Парки Одеси»), технічний стан якої потребує ремонту. 
17.03.2021 рішенням Одеської міської ради №137-VIII затверджено у новій редакції Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, відповідно до якого Департамент комунальної власності Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради, який забезпечує реалізацію місцевої політики у сфері управління, ефективного використання та збереження майна комунальної власності територіальної громади м.Одеси; є уповноваженим органом, який виступає орендодавцем щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Одеси, за виключенням майна, орендодавцем якого уповноважено виступати інший виконавчий орган Одеської міської ради.
31.05.2021 відповідачем направлено лист за вих. № 1-31/05-21 виконуючому обов`язки директора Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Делінському О.А., в якому ТОВ «Магвай» просило продовжити договори оренди від 08.10.2018 № 573/2018 та від 29.03.2019 № 148/2019 нежитлових окремо розташованих будівель № 1/4 та № 1/5, які знаходяться по вулиці Маразліївській у місті Одесі, та укласти з ТОВ «Магвай» додаткові угоди щодо продовження вказаних договорів.
Факт отримання Департаментом комунальної власності Одеської міської ради вказаного листа ТОВ «Магвай» від 31.05.2021 підтверджується у заявах позивача по суті справи.
В матеріалах справи наявний лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради № 01-13/3133 від 26.07.2021, скерованого на адресу ТОВ «Магвай», в якому позивач зазначив, що строк дії договору оренди закінчується 08.09.2021, у зв`язку з чим Департамент вимагав протягом трьох робочих днів після завершення строку дії договору оренди здійснити фактичну передачу об`єкта комунальної власності - нежилої окремо розташованої будівлі, загальною площею 102,4 кв.м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/4 (балансоутримувач - КП «Парки Одеси») співробітникам Департаменту за актом приймання-передачі.
Доказів направлення вказаного листа від 26.07.2021 на адресу ТОВ «Магвай» позивачем до матеріалів справи не надано.
Комунальне підприємство «Парки Одеси» у листі № 21/п-129 від 09.08.2021 просило Департамент комунальної власності Одеської міської ради надати заяву орендарю                (ТОВ «Магвай») про припинення договору № 573/2018 оренди нежилого приміщення, яке перебуває на балансі Комунального підприємства «Парки Одеси», після закінчення терміну дії цього договору.
В подальшому, позивачем (орендодавцем) складено лист за вих. № 0-13/4278 від 22.11.2021, адресований відповідачу (орендарю), в якому повідомив відповідача, що строк дії договору оренди № 573/2018 закінчився 08.09.2021, у зв`язку з чим Департамент вимагав до 29.11.2021 здійснити фактичну передачу об`єкта комунальної власності - нежилої окремо розташованої будівлі, загальною площею 102,4 кв.м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/4 (балансоутримувач КП «Парки Одеси») співробітникам Департаменту за актом приймання-передачі.
29.11.2021 співробітниками Департаменту комунальної власності Одеської міської ради проведено обстеження нежилої окремо розташованої будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, № 1/4, під час якого встановлено, що на час проведення обстеження об`єкт оренди зачинений, не використовується, доступу в приміщення не має. За фактом проведеного обстеження складено відповідний акт з фотофіксацією.
В матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що Департаментом комунальної власності Одеської міської ради 23.11.2021 надіслано ТОВ «Магвай» рекомендований лист, який вручено останньому 30.11.2021
Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не передав орендоване приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради за актом прийому-передачі, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно із частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами статей 626 - 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Аналогічні положення містяться у частині першій статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. 
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Приписами частини першої статті 284 Господарського кодексу України унормовано, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що за договором № 573/2018 від 08.10.2018 між сторонами виникли орендні правовідносини.
Враховуючи те, що спірні правовідносини стосуються оренди комунального майна, то до них підлягають застосуванню положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею майна державної та комунальної власності в оренду та відносини між орендарем та орендодавцем.
На час укладення договору оренди №73/2018 нежилого приміщення від 08.10.2018 діяли положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII.
03.10.2019 було прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ. У розділі «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм).
При цьому пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 157-IX визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.
Ураховуючи опублікування тексту Закону України № 157-ІХ в офіційному друкованому виданні «Голос України» 26.12.2019, останній набрав чинності 27.12.2019 і введений в дію з 01.02.2020, отже, з цієї дати підлягають застосуванню його норми (за винятком норм, наведених у розділі «Прикінцеві та перехідні положення»).
При цьому за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті (частина перша статті 5 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
Колегія суддів зазначає, що порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України №2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом України № 157-ІХ.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 907/720/20 та від 09.11.2021 у справі №908/2637/20 зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне застосувати дані у висновки при розгляді справи №916/4073/21.
Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону України № 2269-XII, в тому числі й у період після втрати вказаним законом чинності.
Оскільки строк дії договору оренди №573/2018 від 08.10.2018 визначено до 08.09.2021, тобто вже після 01.07.2020, до спірних орендних правовідносин сторін у даній справі слід застосовувати положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-IX.
Порядок продовження договору оренди встановлений у статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 та у постанові Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна», якою затверджений Порядок передачі в оренду державного та комунального майна. 
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. 
У частині другій статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 передбачено, що без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:
укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;
укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;
укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;
укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством. 
Згідно із частиною третьою статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. 
За змістом частин четвертої, п`ятої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування. Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря. Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття або погодження представницьким органом самоврядування чи визначеними ним органами, становить 60 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря.
Згідно із частиною сьомою статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 договори, що продовжуються відповідно до частини другої цієї статті, продовжуються на тих самих умовах, на яких були укладені договори оренди, що продовжуються, з урахуванням вимог цього Закону та Порядку передачі майна в оренду. 
Орендна плата за договором, який може бути продовжений відповідно до частини другої цієї статті, встановлюється одним із таких способів: 
на рівні останньої місячної орендної плати, встановленої договором, що продовжується, якщо такий договір було укладено на аукціоні або конкурсі; 
на підставі застосування чинної на момент продовження договору орендної ставки до ринкової вартості об`єкта оренди, оцінка якого має бути здійснена на замовлення орендаря в порядку, визначеному цим Законом та Методикою розрахунку орендної плати, крім випадків, коли розмір такої орендної плати є нижчим за розмір орендної плати договору, що продовжується. У такому разі орендна плата встановлюється на рівні останньої місячної орендної плати, встановленої договором, що продовжується.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 орендар, який звертається із заявою про продовження договору оренди відповідно до абзацу четвертого частини сьомої цієї статті, зобов`язаний разом із такою заявою надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт. Порядком передачі майна в оренду (для державного майна) або рішенням представницького органу місцевого самоврядування (для комунального майна) на орендаря може бути покладений обов`язок подачі додаткових документів разом із заявою про продовження договору оренди, що продовжується відповідно до частини другої цієї статті.
Відповідно до частини дев`ятої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень:
про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем;
про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.
Підстави для відмови у продовженні договору оренди визначені у статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019. Так, рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято: у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону; якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю; якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк; якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця; якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.
Пунктом 134 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках.
Відповідно до пункту 135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна орендар, що має право продовжити договір оренди без проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.
Пунктом 136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна передбачено, що заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. Орендар додає до заяви документи, передбачені пунктом 113 цього Порядку та звіт про оцінку майна. Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Відповідно до пункту 1 Закон України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року, крім: положень статей 5, 6, 11, 14, частини восьмої статті 15, частини шостої статті 16 цього Закону (в частині роботи ЕТС), які стосуються внесення (включення) та опублікування інформації в ЕТС, подання заяв, у тому числі заяв на оренду, в ЕТС, опублікування в ЕТС Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, які вводяться в дію з 1 жовтня 2020 року. Внесення (включення) та опублікування інформації, оприлюднення Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, що передбачені статтями 5, 6, 14, частиною восьмою статті 15, частиною шостою статті 16 цього Закону, здійснюються на офіційних вебсайтах орендодавців, а також у друкованих засобах масової інформації, якщо це передбачено рішенням представницького органу місцевого самоврядування, до моменту введення в дію положень, передбачених цим підпунктом. Подання заяв, у тому числі заяв на оренду, передбачених статтями 6, 11, 14 цього Закону, здійснюється в паперовій або в електронній формі (без використання ЕТС) до моменту введення в дію положень, передбачених цим підпунктом пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень.
Отже, з 01.10.2020 заяви про продовження договорів оренди комунального майна подаються через електронну торгову систему.
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, для продовження договору оренди комунального майна орендар зобов`язаний надати орендодавцю в установлений строк (не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди, тобто до 08.06.2021) відповідну заяву, яка починаючи з 01.10.2020 подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі, та звіт про оцінку майна, який підлягає рецензуванню відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Як вбачається із матеріалів справи, листом № 1-31/05-21 від 31.05.2021 відповідач повідомив позивача про намір продовжити договір № 573/2018 від 08.10.2018 шляхом укладення додаткової угоди щодо продовження договору оренди. 
Оцінюючи наявний в матеріалах справи лист відповідача № 1-31/05-21 від 31.05.2021 про повідомлення позивача про намір продовжити договір оренди № 573/2018 від 08.10.2018, колегія суддів вказує, що означений лист не є заявою про продовження договору оренди у розумінні частини третьої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 та пункту 136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, оскільки його направлено відповідачем без використання електронної торгової системи. 
Окрім того, відповідачем не дотримано вимог частини восьмої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019, пункту 136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна в частині надання до заяви про продовження договору оренди документів, передбачених пунктом 113 цього Порядку, та звіту про оцінку майна, який підлягає рецензуванню відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Отже, орендарем не дотримано встановленого законодавством порядку продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що відповідно до положень статті 18 Закону № 157-ІХ унеможливлює продовження строку його дії на той самий термін і на тих самих умовах.
За встановлених обставин справи та правового регулювання, колегія суддів вважає, що орендарем не дотримано встановленого законодавством порядку продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а саме: не подано у встановлені строки відповідної заяви про продовження договору оренди шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі разом із документами, передбаченими пунктом 113 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, та звітом про оцінку майна, який підлягає рецензуванню відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що відповідно до положень статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 унеможливлює продовження строку його дії на той самий термін і на тих самих умовах, а, отже, договір оренди №573/2018 від 08.10.2018 припинився на підставі частини першої статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.
Разом з тим, відповідач у відзиві на позов та в апеляційній скарзі наголошує на тому, що оскільки орендодавець - Департамент комунальної власності Одеської міської ради не звертався до орендаря - ТОВ «Магвай» протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору про припинення або зміну умов договору оренди, договір оренди на підставі пункту 7.8. договору, статті 764 Цивільного кодексу України, частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України є продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором.
Суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи скаржника з огляду на наступне.
Згідно із частинами першою та другою статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.
Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені у статті 764 Цивільного кодексу України, якою визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Аналогічні приписи містить частина четверта статті 284 Господарського кодексу України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Як вище встановлено судом апеляційної інстанції, в укладеному між сторонами договорі оренди визначено строк договору до 08.09.2021, а також умову про те, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором (пункт 7.8. договору).
Колегія суддів враховує, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-р (II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Оскільки у спірних правовідносинах у співвідношенні із загальним законом (стаття 764 Цивільного кодексу України та частина четверта статті 284 Господарського кодексу України) спеціальним законом є Закон України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019, пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень якого підлягає пріоритетному застосуванню до спірних орендних правовідносин, колегія суддів вважає, що наведеним повністю спростовується помилковий висновок скаржника, який ґрунтується передусім на безпідставному застосуванні до правовідносин продовження договору оренди державного та комунального майна загальних норм статті 764 Цивільного кодексу України та частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України, а не положень статті 18 Закону України № 157-IX як спеціального закону.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Виходячи із пункту 4.7. договору оренди №573/2018 від 08.10.2018, після закінчення строку дії договору орендар зобов`язаний передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані.
З огляду на встановлені факти припинення договору внаслідок закінчення строку, на який його укладено, та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повернення орендованого майна, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога про виселення відповідача є обґрунтованою та такою, що забезпечує поновлення порушеного права позивача, як орендодавця, на вільне розпорядження об`єктом оренди, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Частина друга статті 785 Цивільного кодексу України передбачає особливий вид майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, який полягає у сплаті наймачем, який не виконує обов`язку з повернення речі, неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Особливий статус зазначеної неустойки обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди виникає після закінчення дії договору оренди і наймодавець (орендодавець) в цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші засоби стимулювання до виконання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.
За змістом статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України. У частині першій статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України. Тобто, судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.
Такого правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові 11.04.2018 у справі № 914/4238/15, постанові від 24.04.2018 у справі  № 910/14032/17 та у постанові від 09.09.2019 у справі № 910/16362/18 (пункт 51).
Враховуючи припинення між сторонами договірних орендних відносин та неповернення орендарем орендованого майна, а також недоведення відповідачем відсутності своєї вини у невиконанні обов`язку з повернення майна після закінчення строку дії договору оренди, є правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ «Магвай» неустойки за період невиконання обов`язку з повернення майна в розмірі подвійної орендної плати за користування майном.
Позивачем визначено неустойку у загальному розмірі 17143,63 грн. за період з 09.09.2021 по 31.12.2021.
Суд першої інстанції, перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, визнав його обґрунтованим.
Оскільки жодних доводів стосовно неправильності розрахунку суми неустойки апеляційна скарга не містить, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги при апеляційному перегляді справи, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду в апеляційному порядку оскаржуване рішення в частині правильності розрахунків неустойки за спірним договором оренди не переглядається.
Доводам скаржника про те, що він не отримував жодного письмового звернення від балансоутримувача майна (КП «Парки Одеси») про необхідність для власних потреб орендованого майна, колегія суддів оцінку не надає, оскільки матеріалами справи не підтверджується прийняття орендодавцем рішення про відмову у продовженні договору оренди з підстави необхідності орендованого майна для власних потреб балансоутримувача на підставі частини дев`ятої статті 18, статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019.
Таким чином, зважаючи на встановлені факти щодо припинення дії договору оренди у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено, та наявність у зв`язку з цим права у позивача вимагати від відповідача повернення майна, якому відповідає обов`язок відповідача з повернення такого майна, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Висновки суду апеляційної інстанції
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магвай» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2022 у справі №916/4073/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 28.09.2022.

                    Головуючий суддя                                                       Л.В. Поліщук

                    Суддя                                                                                      К.В. Богатир

                    Суддя                                                                             С.В. Таран