ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року 
м. Київ

cправа №  912/423/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
позивача - Танцюри Ю. Б. (адвокат),
відповідача - Шаповалова Д. В. (адвокат),
третьої особи - ОСОБА_1. (особисто), 
розглянув касаційні скарги фізичної особи-підприємця Одинець Валентини   Борисівни на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 (головуючий - Кощеєв І. М., судді Орєшкіна Е. В., Чус О. В.) та додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022 (головуючий - Кощеєв І. М., судді Орєшкіна Е. В., Чус О. В.) у справі
за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк"
до фізичної особи-підприємця Одинець Валентини   Борисівни,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_1 ,
про визнання господарських зобов`язань припиненими та визнання складеним акта приймання-передачі нежитлового приміщення.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. 31.01.2020 Акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі - АТ "ОТП Банк", Банк, Орендар, позивач) звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом (у редакції заяви від   16.06.2020 про зміну предмета позову) до фізичної особи-підприємця Одинець Валентини   Борисівни (далі - ФОП Одинець В. Б., Підприємець, Орендодавець, відповідач) про: 1)   визнання господарських зобов`язань (відносин) за договором оренди від 01.09.2016 № 01 (далі - договір №   01, договір оренди від 01.09.2016), укладеним між ФОП Одинець В. Б. та АТ   "ОТП   Банк", припиненими з 01.12.2019, у зв`язку із закінченням строку його дії; 2)   визнання складеним (укладеним) та підписаним Підприємцем і Банком акта приймання-передачі нежитлового приміщення загальною площею 235,4 м2, розташованого за адресою: м.   Кропивницький, вул. Декабристів, буд. 6, перший поверх (далі - орендоване приміщення, об`єкт оренди), у редакції від   01.12.2019, з посиланням на положення статей 11, 16, 598, 763, 785, 795 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 20, 173, 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
2. Позовна заява обґрунтовується тим, що договір оренди від 01.09.2016 припинився з 01.12.2019 у зв`язку із закінченням 30.11.2019 строку, на який його було укладено, та в силу вимог законодавства і умов договору Орендар договору зобов`язаний повернути орендоване майно Орендодавцю за актом приймання-передачі, проте Підприємець безпідставно ухиляється від підписання акта приймання-передачі орендованого майна.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.12.2021 (суддя Глушков М. С.) у задоволенні позову відмовлено повністю з тих підстав, що: 1)   позивачем не доведено як повідомлення ним ФОП Одинець В. Б. про відмову від продовження оренди приміщення у зв`язку з закінченням строку дії договору № 01, так і відмови Орендодавця від прийняття з оренди приміщення згідно з цим договором; 2) позивач не вчинив жодних дій щодо повернення ключів від орендованого приміщення відповідачу чи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , третя особа) як уповноваженому представнику ФОП Одинець В. Б., що позбавляє Орендодавця доступу до орендованого приміщення.
4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 скасовано рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.12.2021 та ухвалено нове рішення про задоволення позову.
5. Постанова мотивована посиланням на положення статей 3, 15, 16, 598, 763, 785, 795   ЦК України, статей 20, 284, 291 ГК України, статей 75, 86, 236, 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), застосовуючи які суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що: 1) господарські зобов`язання (відносини) за договором оренди від 01.09.2016 припинилися 01.12.2019 у зв`язку із закінченням строку його дії, оскільки законодавство України та положення договору оренди не передбачали того, що для припинення правовідносин (зобов`язань) за цим договором Орендар повинен був направити Орендодавцю повідомлення про небажання (відсутність наміру) продовжувати строк оренди після закінчення визначеного в договорі строку, тобто Банк не зобов`язаний інформувати ФОП   Одинець В. Б. про небажання продовжувати дію договору № 01 після закінчення строку його дії; 2) стан орендованого приміщення є задовільним, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від   29.10.2021 № 3920/3921/20-27/4307/4308/21-27, тоді як непідписання акта приймання-передачі об`єкта оренди в зв`язку із закінченням строку дії договору оренди від 01.09.2016 є наслідком відмови саме представника Орендодавця без обґрунтованих на те причин виконати зобов`язання з прийняття орендованого приміщення від Банку за актом приймання-передачі; 3)   Орендар на підтвердження виконання зобов`язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати від Орендодавця прийняття майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого повернення відповідним актом приймання-передачі, причому ані договором оренди, ані положеннями законодавства України не передбачено права Орендодавця відмовитися від прийняття приміщення за актом приймання-передачі після закінчення строку дії договору оренди, в тому числі з причин незадоволення Орендаря станом об`єкта оренди; 4) дії відповідача з визнання в суді першої інстанції наявності в ОСОБА_1. повноважень діяти від імені ФОП   Одинець   В.   Б. при прийнятті з оренди орендованого приміщення згідно з договором № 01 та щодо подальшого заперечення таких повноважень під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, суперечить його попередній поведінці і є недобросовісними та суперечать доктрині "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки).
6. Додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022 заяву AT "ОТП Банк" про розподіл судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі № 912/423/20 задоволено частково. Стягнуто з Підприємця на користь Банку 60   353,42 грн витрат на професійну правничу допомогу.
7. Додаткова постанова мотивована положеннями статей 74, 86, 123, 126, 129, 244   ГПК України, зважаючи на які та виходячи з обставин складності справи, характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, кількості та тривалості судових засідань у справі, наявності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатів, принципів реальності, співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд зазначив про необхідність зменшити до 60   353,42 грн заявлену Банком суму витрат (194 400 грн) за договором про надання правової допомоги від 18.01.2022 № 22/01-11 (далі - договір № 22/01-11), укладеним з Адвокатським об`єднанням "ЕВЕРЛІҐАЛ" (далі - АО   "ЕВЕРЛІҐАЛ", Об`єднання) з огляду на їх завищення заявником, позаяк: 1)   безпідставним є зазначення в заяві Банку про розподіл судових витрат найменування таких наданих послуг: аналіз рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі №   912/423/20 на предмет наявності підстав та можливостей для його апеляційного оскарження - 0,5 год; підготовка стратегії захисту прав АТ "ОТП Банк" у Центральному апеляційному господарському суді під час апеляційного оскарження рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.12.2021 у справі №   912/423/20 - 1 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох заяв АТ "ОТП Банк" від 18.02.2022 про участь у судових засіданнях у справі №   912/423/20 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 0,5 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох клопотань АТ "ОТП Банк" від 28.02.2022 про відкладення розгляду справи №   912/423/20 - 1 год;      підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" заяви представника АТ   "ОТП Банк" про вступ у справу № 912/423/20 - 0,25 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох заяв АТ "ОТП Банк" від   02.05.2022 про участь у судових засіданнях у справі №   912/423/20 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 0,5 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду заяви АТ   "ОТП Банк" від   05.05.2022 про ознайомлення з матеріалами справи №   912/423/20 у електронному вигляді - 0,25 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох клопотань АТ "ОТП Банк"   від   11.05.2022 про відкладення судових засідань у справі № 912/423/20 - 1 год; аналіз відзиву ФОП   Одинець В. Б. на апеляційну скаргу АТ "ОТП Банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.12.2021 у справі №   912/423/20 - 1 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох заяв АТ   "ОТП   Банк" від 12.05.2022 про участь у судових засіданнях у справі №   912/423/20 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 0,5 год; вчинення інших дій та підготовка додаткових документів, необхідних для захисту прав та законних інтересів АТ "ОТП Банк" в Центральному апеляційному господарському суді під час апеляційного перегляду рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.12.2021 та додаткового рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.01.2022 у справі № 912/423/20 - 0,5 год, оскільки адвокати з фактичними обставинами справи вже були обізнані, а апеляційна скарга позивача      повторює зміст позовної заяви та не містить аналізу будь-яких нових норм права, які не були враховані під час розгляду справи судом першої інстанції. Також наведені дії не можуть становити окремого виду правничої допомоги; 2) безпідставним є включення Банком витрат на підготовку та подачу до Центрального апеляційного господарського суду відповіді АТ "ОТП Банк" на відзив ФОП Одинець В. Б. на апеляційну скаргу, яка (відповідь) фактично відображає зміст апеляційної скарги; 3) що стосується консультування представників Банку про рух справи №      912/423/20      у Центральному апеляційному господарському суді та підготовки інших документів та вчинення відповідних додаткових дій, необхідних для захисту прав та законних інтересів Банку в справі,      то з поданої позивачем заяви не вбачається, які інші документи було складено та які процесуальні дії було вчинено адвокатом; 4) підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду заяви АТ "ОТП Банк" про розподіл судових витрат у справі №   912/423/20 не пов`язані з виконанням адвокатами АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" робіт (наданих послуг) під час апеляційного перегляду цієї справи.
Разом з тим відповідно до детального опису робіт/послуг із зазначенням витраченого часу, підлягають відшкодуванню такі понесені позивачем витрати на правову допомогу: підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду апеляційної скарги АТ "ОТП Банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.12.2021 у справі № 912/423/20 - 5   год;      підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду відзиву АТ "ОТП Банк" на апеляційну скаргу ФОП Одинець В. Б. на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.01.2022 у справі №   912/423/20 - 3,5 год; представництво інтересів АТ "ОТП Банк" у Центральному апеляційному господарському суді у двох судових засіданнях у справі №   912/423/20, що відбулися 19.05.2022, -   1 год. Всього часу - 9,5 годин (9,5 годин х   196,08 євро (вартість однієї години) = 1   862,76 євро (1   862,76 євро х 32,4 грн = 60   353,42 грн).
Короткий зміст вимог касаційних скарг
8. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції від 19.05.2022, ФОП   Одинець   В. Б. звернулася з касаційною скаргою, у якій просить зазначену постанову скасувати та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.
9. Не погоджуючись з додатковою постановою від   07.06.2022, ФОП   Одинець   В. Б. також звернулася з касаційною скаргою, у якій просить зазначену додаткову постанову скасувати в частині стягнення з відповідача 60   353,42 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційні скарги
10. На обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, наголошуючи, що: 1) під час ухвалення постанови апеляційний суд не врахував висновків щодо застосування норм статей 20, 202 ГК України та статей 16, 599, 785, 795 ЦК України, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від   27.11.2018 у справі № 905/2260/17, в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2020 у справі № 910/4962/18, від   27.08.2019 у справі № 906/565/18 та в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від   12.06.2019 у справі №   640/12616/17; 2) під час ухвалення додаткової постанови суд апеляційної інстанції не врахував як висновків щодо застосування норм частин   1, 2 статті   124 ГПК України, викладених у постанові  Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від   03.10.2019 у справі №   922/445/19, так і висновку щодо застосування норми частини 4 статті 126 ГПК України, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18; 3) позивач жодним чином не обґрунтував збільшення суми витрат на правничу (правову) допомогу з   95   714,64 грн, заявлених в суді першої інстанції, до 194 400 грн, заявлених в суді апеляційної інстанції, в зв`язку з чим висновок суду апеляційної інстанції щодо оцінки попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат у апеляційній скарзі суперечить пунктам 6.51, 6.52 Великої Палати Верховного Суду від   12.11.2019 у справі № 904/4494/18 (щодо необхідності подання попереднього (орієнтовного) розрахунку саме з першою заявою по суті спору); 4)   на теперішній час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм частини   1 статті 126 ГПК України та частини 1 статті 6, частин   5, 6 статті 15 Закону України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
11. Позивач у відзивах на касаційні скарги просить залишити їх без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.
Розгляд справи Верховним Судом 
12. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від   14.07.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП   Одинець   В. Б. на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022 у справі № 912/423/20 і призначено розгляд цієї справи у судовому засіданні на   23.08.2022.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від   08.08.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП   Одинець   В. Б. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі № 912/423/20 і призначено розгляд цієї справи у судовому засіданні на   23.08.2022.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій (у частині вирішення спору по суті заявлених позовних вимог) 
13. 01.09.2016 між ФОП   Одинець   В. Б. (Орендодавець) і АТ "ОТП Банк" (Орендар) укладено договір № 01, за умовами пунктів 1.1, 2.1, 3.2 якого Орендодавець передав Орендареві за плату у тимчасове користування (оренду) для розміщення відділення Орендаря нежитлові офісні приміщення за адресою: м. Кропивницький, вул. Декабристів, буд. 6, перший поверх, загальною площею 235,4 м2 на підставі експлікації ОКП "Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації" від   13.11.2007, а також відповідні перегородки, зовнішні стіни (об`єкт оренди). Передача об`єкта оренди Орендодавцем, прийняття Оренди і повернення об`єкта оренди при припиненні або розірванні цього договору оформлюються актом прийому-передачі, підписаним Орендарем та Орендодавцем. Оплата за електроенергію, холодну воду, каналізацію, водостік, газ, та за вивіз сміття в об`єкті оренди здійснюється Орендарем самостійно з моменту підписання акта прийому-передачі об`єкта оренди від Орендодавця до Орендаря
14. У пунктах 4.1.5, 4.1.6 договору оренди від 01.09.2016 сторони погодили, що Орендар зобов`язаний після закінчення терміну дії цього договору, а також у випадку його дострокового розірвання, повернути Орендодавцю об`єкт оренди в нормальному стані, без пошкоджень, крім пошкоджень, які виникли внаслідок природного зносу при користуванні об`єктом оренди, у встановленому договором порядку, а також з урахуванням проведених згідно з пунктом 4.1.6 договору робіт, інших умов договору. При звільненні об`єкта оренди у вказаному стані Орендар не зобов`язаний виконувати будь-який ремонт. Орендар має право виконати за свій рахунок в об`єкті оренди наступні роботи, а Орендодавець схвалює їх проведення: а) встановити світлову рекламну вивіску на фасаді об`єкта оренди, попередньо схваливши в Орендодавця проект вивіски та технічні умови її встановлення. Орендодавець не може безпідставно відмовити Орендарю в затверджені проекту вивіски та технічних умов і встановлення. Після припинення дії цього договору всі рекламні засоби Орендаря будуть ним демонтовані з відновленням, за його рахунок, порушених конструкцій об`єкту або інших пошкоджень, пов`язаних з встановленням і демонтажем вказаних рекламних засобів, якщо такі будуть мати місце. Орендар за свій рахунок отримує всі необхідні для розміщення реклами дозволи компетентних органів; б) здійснити перепланування об`єкта оренди відповідно до "Правил з організації захисту приміщень банків України", затверджених постановою Правління НБУ від 21.06.2013 № 195/ДСК, інших нормативно-правових актів НБУ, і у відповідності з затвердженим проектом при умові дотримання чинного законодавства України. Орендар власними силами і за свій рахунок отримує всі необхідні для перепланування дозволи компетентних органів; в) Інші роботи, здійснення яких не суперечить діючому законодавству України. Застереження: Згодою Орендодавця вважається: для пункту (а), (б) - цей договір, підписаний Орендодавцем; для пунктів (в) - лист, підписаний Орендодавцем, що містить дозвіл на проведення Орендарем відповідних робіт.
15. Відповідно до пункту 6.1 та підпункту а) пункту 6.2 договору № 01 строк оренди становить період з 01.01.2017 року по 30.11.2019 року включно. Цей договір може бути розірваний у випадку закінчення строку оренди, вказаного в пункті 6.1 договору (при відсутності повідомлення Орендаря про намір продовжити термін дії цього договору).
16. 01.01.2017 Орендар передав, а Орендодавець прийняв об`єкт оренди, про що було складено акт приймання-передачі частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.   Кіровоград, вул. Декабристів, буд. 6.
На момент укладення договору № 01 об`єкт оренди знаходився у користуванні Орендодавця на підставі договору позички нежитлового приміщення від   15.07.2016 (далі - Договір позички), укладеного між ФОП Одинець В. Б. та власником об`єкта оренди - ОСОБА_1
17. 11.11.2019 ОСОБА_1, що діяв у інтересах ФОП Одинець В. Б. на підставі довіреності, звернувся до Відділення АТ "ОТП Банк" у м. Кропивницькому з повідомленням № К00158, в якому у зв`язку із тимчасовим перебуванням Орендодавця за кордоном, просив позивача все офіційне листування за договором оренди від 01.09.2016 здійснювати за адресою: м. Кропивницький, вул. Єгорова, буд. 27, кв. 8.
18. Листами-повідомленнями від 18.11.2019 та від 26.11.2019 АТ "ОТП Банк" проінформувало організації, що надавали на підставі договорів послуги з комунального обслуговування об`єкта оренди, зокрема про те, що 29.11.2019 Орендарем будуть звільнені Приміщення з метою їх передачі Орендодавцеві 01.12.2019, у зв`язку з чим просило забезпечити 29.11.2019 участь представників таких організацій для зняття показників із розрахункових засобів вимірювальної техніки обсягів наданих/спожитих послуг та здійснення перерахунків вартості фактично наданих послуг, за адресою: м. Кіровоград, вул. Декабристів, буд. 6, перший поверх (об`єкт оренди). Крім того, такими листами-повідомленнями Орендар також надіслав проекти додаткових угод про припинення договорів з надання послуг з комунального обслуговування об`єкта оренди.
19. 19.11.2019 АТ "ОТП Банк" направило ФОП Одинець В.Б. лист-повідомлення №   19/11-01/1 разом з актом прийому-передачі об`єкта оренди, яким повідомило Орендодавця про відсутність наміру на продовження договору оренди від   01.09.2016 та про те, що в зв`язку з його припиненням з 01.12.2019 Орендарем планується здійснення повернення об`єкта оренди ФОП Одинець В. Б. відповідно до визначеного договором оренди строку та повідомило про те, що 29.11.2019 Орендарем буде звільнено об`єкт оренди. 
Направлення вказаного листа підтверджується описом вкладення в цінний лист від 19.11.2019, фіскальним чеком від 19.11.2021 та накладною від 19.11.2021 №   0303108511101. Вказане поштове направлення повернуто без вручення з відміткою відділення поштового зв`язку: "за закінченням терміну зберігання".
Також 19.11.2019 АТ "ОТП Банк" направило аналогічний лист-повідомлення з доданими до нього документами на адресу ОСОБА_1, як представника ФОП Одинець В. Б. за довіреністю ( АДРЕСА_1 ). 
Направлення вказаного листа підтверджується описом вкладення в цінний лист від 19.11.2019, фіскальним чеком від 19.11.2021 та накладною від 19.11.2021 №   0303108511080.
20. 29.11.2019 між уповноваженими представниками АТ "ОТП Банк" та представниками організацій, що надавали послуги з комунального обслуговування об`єкта оренди, було підписано акти звіряння розрахунків фактичного обсягу спожитих/наданих послуг за відповідними договорами про надання послуг.
21. За твердженням Банку, безпосередньо Орендодавець 29.11.2019 до об`єкта оренди не з`явився. 
Об`єкт оренди оглянуто представниками сторін 01.12.2019. 
Після здійснення представниками Орендодавця та Орендаря огляду об`єкта оренди ОСОБА_1. відмовився його приймати та підписувати акт приймання-передачі частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.   Кропивницький, вул. Декабристів, буд. 6, в результаті чого представником Орендаря та представником Орендодавця складено та підписано протокол, у якому ОСОБА_1. виклав свої зауваження щодо стану об`єкта оренди та щодо причин неможливості його прийняття від Орендаря, а представник Орендаря - коментар щодо таких зауважень, а саме: Орендар не забезпечив перевірку і демонстрацію представнику Орендодавця функціонування комунальних систем, а саме: відсутнє опалення, освітлення і водопостачання, що не дає змоги впевнитися у справності та робочому стані зазначених систем, а також вентиляційних систем та систем протипожежної безпеки; об`єкт оренди не відповідає нормальному стану (пошкоджені стіни, підлога, частина приміщень (близько 50 %) є непридатною для подальшої експлуатації і здачі в оренду, так як є приміщеннями глухого типу, без вікон та вентиляції. Комунікаційні відступи від стін та по будівлі становлять 31 м2 і є глухими, що відображено в довідці БТІ та впливає на загальну площу будівлі; у приміщенні об`єкта оренди без дозволу Орендодавця побудовано перестінки та відокремлені приміщення, які не було демонтовано станом на 01.12.2019.
Не погоджуючись з наведеними аргументами представника Орендодавця, представник Орендаря у протоколі зазначив таке: 
щодо відсутності опалення, водопостачання, електропостачання тощо: надання зазначених послуг було припинено 29.11.2019, для перевірки чого і було запрошено Орендодавця та його представників листами-повідомленнями від 19.11.2019. При цьому станом на 01.12.2019 всі радіатори та світильники, а також інші елементи систем, в тому числі унітази, умивальники, вмикачі світла, вхідні двері, замки, стелі, підлога, вікна тощо на місці (у приміщенні) перебувають у належному стані та є функціонально придатними;
щодо придатності приміщення (його частини) для використання: приміщення (об`єкт оренди) повністю придатне для подальшого використання за цільовим призначенням (у тому числі за тим, яке визначено в договорі оренди) та повертається Орендодавцеві у тому вигляді та стані, у якому воно приймалося Орендарем 01.01.2017; 
щодо відсутності вікон у Приміщенні: всі вікна в наявності, жодних вікон Орендар не демонтував і не виймав. Представник Орендодавця має на увазі вікна у глухих приміщеннях, проте у них вікон ніколи не було.
22. В подальшому, 16.01.2020 АТ "ОТП Банк" отримало вимогу від представника Орендодавця ОСОБА_1. (вх. № 001-25-4/20-Я), у якій третя особа просить сплатити неустойку в сумі 14 119,29 доларів США за користування об`єктом оренди за період з 01.12.2019 по 01.01.2020 за договором оренди від   01.09.2016.
23. За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі № 912/423/20 складено експертний висновок Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29.10.2021 № 3920/3921/20-27/4307/4308/21-27, в якому надано такі відповіді на поставлені судом питання: 
1) на час проведення експертизи неможливо встановити технічний стан інженерних мереж (системи електропостачання (електрозабезпечення), мережі, обладнання та прилади опалення, водопостачання, водовідведення, дренажу, каналізації, газифікації, вентиляції та кондиціонування, слабострумові мережі) нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул.   Декабристів, 6, перший поверх, загальною площею 235,4 м2 у зв`язку із відсутністю підключення відповідних мереж, обладнання та приладів у нежитловому приміщенні до джерел постачання;
2) нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул.   Декабристів, 6, перший поверх, загальною площею 235,4 м2 є частиною нежитлової будівлі, цільове призначення та використання якої не може бути обмежене лише банківською діяльністю, відповідно це приміщення може бути придатним до експлуатації відмінної від відділення банку;
3) провівши натурно-візуальне дослідження першого поверху будівлі літ. "А" по вул.   Декабристів,   6 у м. Кропивницькому та наданий на дослідження технічний паспорт, виготовлений ОКП "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" станом на 13.11.2007, було встановлено, що на час проведення експертизи перший поверх нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. Декабристів, 6, в повному обсязі відповідає плануванню, передбаченому технічним паспортом ОКП "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" від 13.11.2007, будь-які перепланування та відхилення від цього технічного паспорту відсутні; 
4) відповідно до ДСТУ-Н БВ.1.1-18:2016 "Настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану" технічний стан як всього нежитлового приміщення (перший поверх), так і будь-якої його окремої частини є таким, що відповідає нормальному стану. Стосовно внутрішнього опорядження помешкань відповідно до СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009, то воно відповідає задовільному стану, що означає про необхідність проведення поточного ремонту. Технічний стан інженерного оснащення нежитлового приміщення (перший поверх), експерт не мав можливості визначити через відсутність підключення інженерних мереж, обладнання та приладів до джерел постачання.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій (у частині розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції)
24. 18.01.2022 між АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" (Об`єднання) АТ "ОТП Банк" (клієнт) укладено договір № 22/01-11, за умовами пунктів 5.1, 5.2 якого розмір винагороди Об`єднання за надання правової допомоги, обсяг якої визначено в пункті 1 цього договору, становить грошову суму в національній валюті України (гривні), еквівалентну 5000 євро, у тому числі ПДВ - суму, еквівалентну 1000 євро, що разом становить - 6000 євро. Клієнт сплачує винагороду Об`єднанню в національній валюті України (гривні), що визначається із застосуванням комерційного курсу продажу готівкового євро за гривню в касах клієнта на дату виставлення відповідного рахунку Об`єднанням, протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку Об`єднання.
Таким чином, сторонами договору № 22/01-11 встановлено фіксований розмір винагороди Об`єднання.
25. Оплата послуг АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" проводилася Банком на підставі виставленого Об`єднанням рахунку від 19.01.2022 № 14 згідно з платіжним дорученням від   26.01.2022 № 2901532281. Їх вартість становила 162 000 грн, крім того, ПДВ - 32   400 грн, оскільки АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" є платником податку на додану вартість, що разом становить   194 400 грн (5000 євро + ПДВ (1000 євро)) х 32,4000 грн), оскільки станом на 19.01.2022      (дата виставлення рахунку № 14) комерційний курс продажу готівкового євро у касах АТ "ОТП Банк" становив 32,40 грн (https://ru.otpbank.com.Ua/privateclients/currency-rates/#cash).
26. Представництво інтересів АТ "ОТП Банк" у цій справі здійснювалося адвокатами АО   "ЕВЕРЛІҐАЛ" на підставі договору № 22/01-11, що підтверджується відомостями, зазначеними у ордерах на надання правової допомоги, які видавалися адвокатам АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" на представництво інтересів Банку в Центральному апеляційному господарському суді в справі №   912/423/20.
27. На підтвердження понесених судових витрат позивач долучив до матеріалів справи: копію витягу з договору № 22/01-11, укладеного між Об`єднанням та АТ   "ОТП Банк"; копію рахунку від   19.01.2022 № 14 на оплату правової допомоги АО   "ЕВЕРЛІҐАЛ"; копію платіжного доручення від 26.01.2022 №   2901532281; копію акта № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги від   19.05.2022 за договором № 22/01-11; детальний опис виконаних адвокатами робіт (наданих послуг) під час апеляційного перегляду справи № 912/423/20 в   Центральному апеляційному господарському суді.
28. Згідно з детальним описом робіт/послуг із зазначенням витраченого часу адвокатами АО   "ЕВЕРЛІҐАЛ" було виконано під час апеляційного перегляду такі роботи (надані послуги): аналіз рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі №   912/423/20 на предмет наявності підстав та можливостей для його апеляційного оскарження - 0,5 год; підготовка стратегії захисту прав АТ "ОТП Банк" у Центральному апеляційному господарському суді під час апеляційного оскарження рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі №   912/423/20 - 1 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду апеляційної скарги АТ "ОТП Банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.12.2021 у справі №   912/423/20 - 5 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох заяв АТ "ОТП Банк" від   18.02.2022 про участь у судових засіданнях у справі №   912/423/20 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 0,5 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох клопотань АТ "ОТП Банк" від   28.02.2022 про відкладення розгляду справи №   912/423/20 - 1 год;      підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" заяви представника АТ   "ОТП Банк" про вступ у справу №   912/423/20 - 0,25 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох заяв АТ "ОТП Банк" від   02.05.2022 про участь у судових засіданнях у справі №   912/423/20 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 0,5 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду заяви АТ   "ОТП Банк" від   05.05.2022 про ознайомлення з матеріалами справи №   912/423/20 у електронному вигляді - 0,25 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду відзиву АТ "ОТП Банк" на апеляційну скаргу ФОП Одинець В. Б. на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.01.2022 р. у справі № 912/423/20 - 3,5 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох клопотань АТ   "ОТП Банк"   від   11.05.2022 про відкладення судових засідань у справі №   912/423/20 - 1 год; аналіз відзиву ФОП   Одинець   В.   Б. на апеляційну скаргу АТ   "ОТП Банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі №   912/423/20 - 1 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду відповіді АТ "ОТП Банк" на відзив ФОП   Одинець   В. Б. на апеляційну скаргу Банку на рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі № 912/423/20 - 5,5 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду двох заяв АТ   "ОТП   Банк" від   12.05.2022 про участь у судових засіданнях у справі №   912/423/20 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 0,5   год; представництво інтересів АТ "ОТП Банк" у Центральному апеляційному господарському суді у двох судових засіданнях у справі № 912/423/20, що відбулися 19.05.2022 -      1 год; підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду заяви АТ   "ОТП Банк" про розподіл судових витрат у справі №   912/423/20 - 2,5 год; консультування представників АТ   "ОТП Банк" щодо руху справи № 912/423/20 у Центральному апеляційному господарському суді - 0,5 год; вчинення інших дій та підготовка додаткових документів, необхідних для захисту прав та законних інтересів АТ "ОТП Банк" в Центральному апеляційному господарському суді під час апеляційного перегляду рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 та додаткового рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.01.2022 у справі №   912/423/20 - 0,5 год. Всього часу: 25 год 30 хв.
29. У поданому клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до   31904,87 грн відповідач зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, завищеним і неспівмірним з наданими адвокатами послугами.
Позиція Верховного Суду
30. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП   Одинець   В. Б. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №   912/423/20 необхідно закрити, а касаційну скаргу ФОП   Одинець   В. Б. на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022 у цій справі слід залишити без задоволення з таких підстав.
Щодо касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022
31. Відповідач у поданій касаційній скарзі посилається на наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом   1 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
32. В основу оскаржуваної постанови покладено висновок апеляційного суду про припинення з   01.12.2019 господарських зобов`язань (відносин) за договором оренди від 01.09.2016 у зв`язку із закінченням строку його дії, оскільки стан орендованого приміщення є задовільним, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від   29.10.2021 №   3920/3921/20-27/4307/4308/21-27, а непідписання акта приймання-передачі об`єкта оренди в зв`язку із закінченням строку дії договору оренди від 01.09.2016 є наслідком безпідставної відмови представника Орендодавця виконати зобов`язання з прийняття орендованого приміщення від AT "ОТП Банк" за актом приймання-передачі. При цьому Орендар на підтвердження виконання зобов`язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати від Орендодавця прийняття майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого повернення відповідним актом приймання-передачі, причому ані договором оренди, ані положеннями законодавства України не передбачено права Орендодавця відмовитися від прийняття приміщення за актом приймання-передачі після закінчення строку дії договору оренди.
33. Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком та водночас відхиляє доводи скаржника про неврахування апеляційним судом під час ухвалення постанови висновків щодо застосування норм статей 20, 202 ГК України та статей 16, 599, 785, 795 ЦК України, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від   27.11.2018 у справі №   905/2260/17, в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від   09.04.2020 у справі №   910/4962/18, від   27.08.2019 у справі № 906/565/18 та в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від   12.06.2019 у справі №   640/12616/17, з огляду на таке.
34. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними. 
Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
35. Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 16 ЦК України та абзацом 11 частини 2 статті 20 ГК України, на неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування яких апеляційним судом до спірних правовідносин посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення правовідношення (припинення господарських правовідносин). 
36. За змістом положень статті 599 ЦК України та частин 1, 3 статті 202 ГК України, на неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування яких посилається скаржник, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
37. Частиною 1 статті 785 та частиною 2 статті 795 ЦК України, на неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування якої апеляційним судом до спірних правовідносин також посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
38. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті   60 постанови Великої Палати Верховного Суду від   23.06.2020 у справі №   696/1693/15-ц).
При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від   12.10.2021 у справі №   233/2021/19).
39. Колегія суддів наголошує, що за змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями правовідносини в цій справі та зазначених скаржником справах не є подібними з огляду на істотні відмінності у фактичних обставинах таких спорів, пов`язаних з правами та обов`язками їх сторін, що зумовлює різний зміст спірних правовідносин і виключає застосування вказаних скаржником правових позицій під час вирішення цього спору.
40. Так, на відміну від цієї господарської справи, під час розгляду якої суди виходили з обрання позивачем передбаченого пунктом 7 частини 2 статті 16 ЦК України та абзацом 11 частини 2 статті 20 ГК України способу захисту прав орендаря у виді припинення господарських правовідносин за договором оренди від 01.09.2016, який (спосіб захисту) є належним і ефективним за умов існування заперечень Орендодавця щодо припинення зобов`язань за цим договором, у пунктах 58-59 постанови Великої Палати Верховного Суду від   27.11.2018 у справі №   905/2260/17 сформульовано висновок про те, що зазначеними правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору. Звертаючись до суду з вимогою щодо визнання договору припиненим, позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав орендодавця на одержання орендної плати. Водночас відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 20 ГК України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача.
Таким чином, у справі №   905/2260/17 позивач (орендар), заявивши у вересні 2017 року позовні вимоги про визнання договору нежитлового приміщення від   01.12.2015 № 1 припиненим з   01.06.2017 та про зобов`язання відповідача прийняти нежитлове приміщення за актом прийому-передачі протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили, обрав неналежний та неефективний способи захисту своїх прав.
Крім того, колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника, які фактично зводяться до помилкового ототожнення позову орендаря про спонукання відповідача до прийняття майна з орендного користування за актом приймання-передачі (тобто про зобов`язання вчинити певні дії) та позову про визнання складеним і підписаним акта приймання-передачі нежитлового приміщення, оскільки зазначені вимоги за своєю правовою природою є різними способами захисту цивільних прав орендаря.
41. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 09.04.2020 у справі № 910/4962/18 зі спору про відшкодування збитків при наданні замовнику послуг з організації перевезення вантажів залізничними транспортом, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини відсутності припинення та продовження існування зобов`язань між сторонами в зв`язку з підписанням ними актів наданих послуг з організації перевезень вантажів за період з липня 2017 року по березень 2018 року, тобто по день звернення позивача з позовом, дійшов висновку про те, що чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. Тобто зобов`язання, не виконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору.
Натомість під час розгляду цієї справи суд апеляційної інстанції достеменно встановив факт належного виконання Орендарем своїх зобов`язань за договором оренди від   01.09.2016 шляхом завчасного направлення Орендодавцю (ФОП   Одинець В. Б.) та третій особі (ОСОБА_1), як представнику ФОП Одинець В. Б., листа-повідомлення №   19/11-01/1 разом з актом прийому-передачі об`єкта оренди, яким (листом) повідомив Орендодавця про відсутність наміру на продовження договору оренди та про те, що в зв`язку з його припиненням з   01.12.2019 Орендарем планується здійснення повернення об`єкта оренди, а також повідомив Підприємця про те, що 29.11.2019 Орендарем буде звільнено об`єкт оренди.
42. Водночас, залишаючи без змін судові рішення судів попередніх інстанцій в справі №   906/565/18, якими було відмовлено в задоволенні позову орендодавця про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, зобов`язання орендаря повернути приміщення та стягнення заборгованості з орендної плати, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду при ухваленні постанови від   27.08.2019 виходив зі встановлених судами обставин відсутності підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди від орендодавця орендарю, що зумовило недоведеність фактичного користування відповідачем об`єктами оренди.
43. У свою чергу, на відміну від цієї справи, під час розгляду якої апеляційним судом достовірно встановлено безпідставне ухилення Орендодавця від прийняття орендованого приміщення від Орендаря шляхом підписання відповідного акта приймання-передачі, направленого Банком на адресу Підприємця та його уповноваженого представника (третьої особи), Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду погоджуючись з висновком судів попередніх інстанцій щодо стягнення заборгованості з орендної плати, ухвалив постанову від   12.06.2019 у справі №   640/12616/17 з урахуванням тих фактичних обставин, що 09.06.2017 договір оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016 було розірвано за ініціативою орендаря, а нежитлові приміщення передано орендодавцю на підставі акта прийому-передачі приміщення, підписаного обома сторонами. 
44. Отже, у цій справі та інших справах, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, суди виходили з різних фактичних обставин, встановлених у кожній справі окремо на підставі доказів, наданих учасниками справ на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким була надана оцінка згідно з вимогами процесуального закону.
У контексті наведеного відсутні підстави для висновку про подібність спірних правовідносин у господарській справі, що розглядається, та справах №№   905/2260/17, 910/4962/18, 906/565/18, 640/12616/17, на постанови Верховного Суду в яких посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження ухвалених судових рішень.
45. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП   Одинець   В. Б. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі № 912/423/20 підлягає закриттю згідно з пунктом   5 частини 1 статті 296 цього Кодексу.
46. З наведених раніше мотивів Верховний Суд погоджується з обґрунтованими доводами позивача, викладеними у відзиві на касаційну скаргу відповідача на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022. 
Щодо касаційної скарги на додаткову постанову, ухвалену за результатами розгляду заяви Банку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції
47. Відповідач у поданій касаційній скарзі посилається на наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України
48. В основу оскаржуваної додаткової постанови покладено висновок апеляційного суду про необхідність зменшення до 60   353,42 грн заявленої Банком загальної суми витрат (194 400 грн) за договором № 22/01-11, оскільки відповідно до детального опису робіт/послуг підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які пов`язані з: 1) підготовкою та поданням до Центрального апеляційного господарського суду апеляційної скарги АТ "ОТП Банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі № 912/423/20 та відзиву Банку на апеляційну скаргу ФОП   Одинець В. Б. на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.01.2022 у справі №   912/423/20; 2) представництвом адвокатами АО   "ЕВЕРЛІҐАЛ" інтересів АТ "ОТП Банк" у   Центральному апеляційному господарському суді в двох судових засіданнях у справі №   912/423/20, що відбулися 19.05.2022. 
При цьому відмова суду апеляційної інстанції у відшкодуванні решти витрат на професійну правничу допомогу мотивована тим, що; 1) адвокати з фактичними обставинами справи вже були обізнані, а апеляційна скарга позивача      повторює зміст позовної заяви та не містить аналізу будь-яких нових норм права, які не були враховані під час розгляду справи судом першої інстанції. Також наведені дії не можуть становити окремого виду правничої допомоги; 2)   безпідставним є включення Банком витрат на підготовку та подачу до Центрального апеляційного господарського суду відповіді АТ "ОТП Банк" на відзив ФОП Одинець В. Б. на апеляційну скаргу, яка (відповідь) фактично відображає зміст апеляційної скарги; 3) з поданої позивачем заяви не вбачається, які ж інші документи було складено та які процесуальні дії було вчинено адвокатом стосовно консультування представників Банку про рух справи №      912/423/20      у Центральному апеляційному господарському суді та підготовки інших документів та вчинення відповідних додаткових дій, необхідних для захисту прав та законних інтересів Банку в справі; 4) підготовка та подача до Центрального апеляційного господарського суду заяви АТ "ОТП Банк" про розподіл судових витрат у справі №   912/423/20 не пов`язані з наданням адвокатами АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" послуг під час апеляційного перегляду цієї справи.
49. Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком та водночас відхиляє доводи скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної додаткової постанови як висновків щодо застосування норм частин   1, 2 статті   124 ГПК України, викладених у постанові  Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від   03.10.2019 у справі №   922/445/19, так і висновку щодо застосування норми частини 4 статті   126 ГПК України, викладеного у постанові  Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, з огляду на таке.
50. Згідно з частинами 1, 2 статті 124 ГПК України, на неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування яких апеляційним судом до спірних правовідносин посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Таким чином, зі змісту диспозитивної норми частини 2 статті 124 ГПК України вбачається, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може, але не зобов`язаний відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, що свідчить про дискреційний характер відповідних повноважень суду.
51. Відповідно до частин 1- 4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)   розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який (розсуд) водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №   903/390/18, від 21.01.2020 у справі №   916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №   914/1002/19).
52. У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
53. У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (наведений правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №   922/445/19).
54. Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)   чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
55. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (частина 6 статті   129 ГПК України).
56. Таким чином, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом з тим у частині 5 цієї статті визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
При цьому з викладеного вбачається, що статтями 126 і 129 ГПК України щодо зменшення судових витрат, що підлягають відшкодуванню, визначено різні критерії для можливості такого зменшення.
57. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
58. Ураховуючи положення статей 123, 124, 126, 129 ГПК України, визначені ними критерії реальності, розумності та співмірності судових витрат, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи копії: витягу з договору № 22/01-11, укладеного між Об`єднанням та АТ   "ОТП   Банк"; рахунку від 19.01.2022 № 14 на оплату правової допомоги АО "ЕВЕРЛІҐАЛ"; платіжного доручення від   26.01.2022 №   2901532281; акта № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги від 19.05.2022 за договором № 22/01-11, а також детальний опис виконаних адвокатами робіт (наданих послуг) під час апеляційного перегляду справи №   912/423/20 в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви AT "ОТП Банк" про розподіл судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі №   912/423/20 шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 60   353,42 грн витрат на правничу допомогу при заявленій Банком загальній сумі   в 194   400 грн.
59. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет і підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №   696/1693/15-ц).
При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від   12.10.2021 у справі №   233/2021/19).
60. Відхиляючи посилання скаржника на неврахування апеляційним судом висновків щодо застосування норм частин   1, 2 статті   124 та частини 4 статті 126 ГПК України, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, від   12.05.2020 у   справі № 904/4507/18 та в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від   03.10.2019 у справі №   922/445/19, колегія суддів наголошує, що за змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями процесуальні правовідносини в цій справі та зазначених скаржником справах не є подібними з огляду на істотні відмінності у фактичних обставинах таких спорів, пов`язаних з процесуальними правами та обов`язками їх сторін, що зумовлює різний зміст спірних правовідносин і виключає застосування вказаних правових позицій під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
61. Так, на відміну від цієї справи, під час розгляду якої суд апеляційної інстанції, керуючись частинами   5, 6 статті 126 та частиною 6 статті 129 ГПК України, частково задовольнив заяву AT   "ОТП Банк" про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача 60   353,42 грн витрат на правничу допомогу, тобто як менше половини від заявленої загальної суми   (194   400 грн), так і значно менше від суми (95   714,64 грн), визначеної Банком у попередньому (орієнтовному) розрахунку розміру судових витрат, доданому до позовної заяви, що узгоджується з вимогами частини 6 статті 129 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 12.11.2019 у справі №   904/4494/18, відмовила у відшкодуванні витрат заявника на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції повністю виключно з підстав неподання позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи. 
62. Водночас з огляду на те, що при поданні позовної заяви Банк визначив орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, тобто дотримався положень частини   1 статті   124 ГПК України касаційна інстанція вважає безпідставним посилання скаржника на неврахування викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від   03.10.2019 у справі №   922/445/19 висновку про поетапність практичної реалізації принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, згідно з яким (висновком) першим етапом є попереднє визначення суми таких судових витрат. 
Крім того, в зазначеній постанові Верховного Суду викладено передусім висновки щодо застосування положень пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України та частина   5, 6 цієї ж статті, а саме: 1) за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою; 2) у розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
63. В свою чергу, на відміну від цієї справи, в межах розгляду якої жодним з учасників справи не ставилося та судами не вирішувалося питання про відшкодування "гонорару успіху", в пункті 5.46 постанови Великої Палати Верховного Суду від   12.05.2020 у   справі № 904/4507/18 міститься висновок щодо підстав стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у виді "гонорару успіху", а саме про те, що суди не врахували того, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача. При цьому загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, складає 12   000 грн, що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.
64. Натомість, враховуючи стягнення судом апеляційної інстанції на користь позивача 60   353,42 грн витрат на професійну правничу допомогу, що не перевищує суми (95   714,64 грн), заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку розміру судових витрат, касаційна інстанція не бере до уваги недоречні доводи скаржника про те, що позивач жодним чином не обґрунтував збільшення суми витрат на правничу (правову) допомогу з   95   714,64 грн, заявлених в суді першої інстанції, до   194 400 грн, заявлених в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів наголошує, що зазначені доводи скаржника зводяться виключно до посилань на недотримання позивачем та апеляційним судом вимог частини 6 статті 129 ГПК України, тоді як жодного висновку Верховного Суду щодо застосування вказаної норми процесуального права, який (висновок) не врахував би апеляційний суд при ухваленні оскаржуваної додаткової постанови, наразі скаржником при поданні касаційної скарги не наведено, а перераховані ним постанови Верховного Суду відповідного висновку також не містять.
65. Отже, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції не встановив порушень позивачем вимог процесуального законодавства щодо порядку попереднього визначення суми судових витрат, а також строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат; суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, надав оцінку наданим позивачем доказам і клопотанню відповідача про зменшення розміру судових витрат, урахував принципи диспозитивності та змагальності, співмірності розміру витрат з наданими послугами, та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви Банку.
66. Підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах. 
67. З пунктів 58- 65 цієї постанови вбачається, що в наведених скаржником постановах Верховного Суду в співвідношенні з оскаржуваною додатковою постановою не міститься протилежного правового висновку щодо застосування положень статей 124, 126, 129 ГПК України, а лише наголошується на необхідності суду при вирішенні питання виходити з критерію реальності, пропорційності, обґрунтованості та співмірності витрат на професійну правничу допомогу, розумності їх розміру, а також про право суду не присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу в разі доведення неспівмірності витрат стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.
68. Отже, у цій справі та інших справах, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, суди виходили з різних фактичних обставин, встановлених у кожній справі окремо на підставі доказів, наданих учасниками справ на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким була надана оцінка згідно з вимогами процесуального закону.
Наведене, окрім різних фактичних обставин, що формують зміст спірних процесуальних правовідносин, переконливо свідчить також про їх неоднакове процесуально-правове регулювання у справі № 912/423/20 і справах №№   904/4494/18, 904/4507/18, 922/445/19.
У контексті наведеного відсутні підстави для висновку про подібність спірних процесуальних правовідносин у справі, що розглядається, та справах, на постанови Верховного Суду в яких посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження ухваленої додаткової постанови.
69. Отже, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження (у частині оскарження додаткової постанови Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022), передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що свідчить про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП   Одинець В. Б. у частині цієї підстави згідно з пунктом   5 частини 1 статті   296 цього Кодексу.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України
70. Колегія суддів не бере до уваги твердження скаржника про відсутність на теперішній час висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм частини   1 статті 126 ГПК України та частини 1 статті 6, частин 5, 6 статті 15 Закону України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" у подібних правовідносинах з огляду на таке.
71. Згідно з частиною   1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
72. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (в редакції, чинній на час укладення договору про надання правової допомоги від   18.01.2022 №   22/01-11) адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
73. Частинами 5, 6 статті 15 Закону України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.
74. Необхідність формування Верховним Судом у цій справі висновку щодо питання застосування положень частини   1 статті 126 ГПК України та частини 1 статті 6, частин 5, 6 статті   15 Закону України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" скаржник аргументує тим, що суд апеляційної інстанції вирішив питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу на користь Банку, інтереси якого представляли адвокати Пашинін   О. А. та Танцюра Ю. Б., в яких з АО   "ЕВЕРЛІҐАЛ" відсутні будь-які договірні відносини та які не входять до складу учасників (засновників) Об`єднання, а договір про надання правової допомоги від   18.01.2022 № 22/01-11 укладався між АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" та AT "ОТП Банк".
75. Проте Верховний Суд наголошує на помилковому неврахуванні скаржником  тих обставин, що спірні процесуальні правовідносини регулюються нормами частини 4 статті 60 ГПК України і частинами 1, 2 статті 26 Закону України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до яких повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
При цьому як Законом України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", так і ГПК України не передбачено жодних обмежень про те, що повноваження адвоката на надання правової допомоги клієнту за договором, укладеним між таким клієнтом та адвокатським об`єднанням, в якому працює цей адвокат, мають додатково підтверджуватися договором про залучення адвокатським об`єднанням відповідного адвоката до надання правової допомоги.
76. З матеріалів справи вбачається та скаржником не заперечується той факт, що представництво інтересів AT "ОТП Банк" у Центральному апеляційному господарському суді здійснювали адвокати Пашинін О. А. та Танцюра Ю. Б. на підставі ордерів від 19.01.2022 та від   22.04.2022, виданих АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" (а.с.29, 137 том 5).
Водночас з матеріалів справи не вбачається та скаржником не доведено визнання недійсними, скасування, анулювання чи втрата чинності в установленому порядку зазначених ордерів як таких, що не відповідають умовам договору про надання правової допомоги від   18.01.2022 №   22/01-11, чи виданих із порушенням закону.  
77. Таким чином, зазначені обставини підтверджують відсутність у Верховного Суду підстав для формування висновку у цій справі щодо питання застосування норм частини   1 статті 126 ГПК України та частини 1 статті 6, частин 5, 6 статті 15 Закону України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
78. Наведене свідчить про те, що зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної додаткової постанови із зазначеної підстави (схожий висновок про відсутність у Верховного Суду підстав для формування висновку щодо питання застосування наведеної скаржником норми викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №   917/677/20, від   31.08.2021 у справі № 916/1852/20, від 11.01.2022 у справі № 924/1263/19).
79. Отже, суд апеляційної інстанції, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності та зважаючи на доведеність порушення відповідачем вимог статей 3, 16, 785, 795 ЦК України, дійшов правильного висновку про задоволення позову.
80. З огляду на наведені раніше висновки касаційна інстанція погоджується з обґрунтованими доводами позивача, викладеними у відзиві на касаційну скаргу відповідача на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
81. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
82. З огляду на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження (у   частині оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від   19.05.2022), передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, колегія суддів на підставі пункту   5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП   Одинець В. Б. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі № 912/423/20.
83. В свою чергу, вказана скаржником підстава касаційного оскарження (у частині оскарження додаткової постанови Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022), передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що свідчить про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП   Одинець В. Б. у частині цієї підстави згідно з пунктом   5 частини 1 статті   296 цього Кодексу.
84. Натомість інша зазначена скаржником підстава касаційного оскарження (у   частині оскарження додаткової постанови Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022), передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, також не отримала підтвердження під час касаційного провадження в зв`язку з відсутністю у Верховного Суду підстав для формування висновку щодо питання застосування норм частини   1 статті 126 ГПК України та частини 1 статті 6, частин 5, 6 статті 15 Закону України   "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що виключає як скасування оскаржуваної додаткової постанови із зазначеної підстави, так і закриття касаційного провадження в цій частині.
85. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав заяви позивача про розподіл судових витрат (за наслідками апеляційного перегляду рішення Господарського суду Кіровоградської області від   30.12.2021 у справі №   912/423/20) і заперечень проти неї,  апеляційний суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення зазначеної заяви, як наслідок, оскаржувану додаткову постанову ухвалено з правильним застосуванням норм процесуального права.
86. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
87. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
88. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею   300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційних скаргах не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, в зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційних скарг і скасування оскаржуваних постанови та додаткової постанови.
Розподіл судових витрат
89. Судовий збір за подання касаційних скарг у порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Одинець Валентини   Борисівни на постанову Центрального апеляційного господарського суду від   19.05.2022 у справі №   912/423/20 закрити.
Касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Одинець Валентини   Борисівни на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022 у справі № 912/423/20, відкрите в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Одинець Валентини   Борисівни на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022 у справі № 912/423/20 у частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.
Додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від   07.06.2022 у справі №   912/423/20 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                                    Т. Б. Дроботова

                                                                                                                             Н. О. Багай