РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року 
м. Рівне

Справа № 1708/1166/12
Провадження № 22-ц/4815/890/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:           
головуючого судді – Гордійчук С.О.
суддів:  Вейтас І.М., Ковальчук Н.М.
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
боржник – ОСОБА_1 
стягувач – ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»
заінтересована особа – приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року, постановлену у складі судді Мичка І.М. у справі № 1708/1166/12 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергія Петровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

       в с т а н о в и в :
У серпні  2021 року приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович звернувся до суду з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити громадянина України  ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. 
Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С.П. знаходиться виконавче провадження №60569415 від 11.11.2019 з примусового виконання виконавчого листа №1708/1166/12 виданого 26.06.2012 року Здолбунівським районним судом Рівненської області про стягнення солідарно з  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк аваль» в особі Рівненської дирекції «Райфффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/53-05/59791 від 26.04.2007 року в сумі 16 472 дол. США 75 центів, що згідно до офіційного курсу НБУ  у гривневому еквіваленті становить 131 534 грн. 92 коп., 1 313 грн. 34 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору
Зазначає, що боржником до теперішнього часу рішення суду не виконано, заборгованість не погашена, зобов`язання не виконане, а тому державний виконавець просить подання задовольнити та тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. 
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року подання приватного виконавця Сідоренко Сергія Петровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 - задоволено.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням з виконання виконавчого листа №1708/1166/12 виданого 26.06.12 Здолбунівським районним судом Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Рівненської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/53-05/59791 від 26.04.20007 року, станом на 13.04.2012 року, в сумі 16 472 дол. США 75 центів 131 534 ( сто тридцять одна п`ятсот тридцять чотири) грн. 92 коп. по курсу НБУ ) та 1313 грн. 34 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.
Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення подання приватного виконавця, оскільки останнім не доведеного факту його умисного ухилення від виконання рішення суду.
Наголошує, що у матеріалах подання відсутні докази на підтвердження вчинення ним умисних дій, спрямованих на приховування грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, що б свідчило про ухилення від виконання зобов`язань за рішенням суду.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні подання приватного виконавця про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С.П. знаходиться виконавче провадження №60569415 від 11.11.2019 з примусового виконання виконавчого листа №1708/1166/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ`Райффайзен Банк аваль» в особі Рівненської дирекції « Райфффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/53-05/59791 від 26.04.2007 року станом на 13.04.2012 року в сумі 16 472 дол.. США 75 центів, що згідно до офіційного курсу НБУ  у гривневому еквіваленті становить 131 534 грн.. 92 коп. , та 1 313 грн. 34 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.
Боржник борг добровільно не сплатив.
Виконавцем на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин не виконання рішення суду з повідомленням про вручення, однак ОСОБА_1 не виклик приватного виконавця не з`явився , про що складено акт від 23.01.2020 року. 
20.02.2020 року за вих. №605 боржнику повторно направлено виклик з вимогою з`явитися до офісу приватного виконавця 26.02.2020 року о 10.00 та одночасно надати транспортний засіб SKODA SUPERB CLASSIC, номерний знак НОМЕР_2 який був переданий боржником в заставу в забезпечення виконання умов кредитного договору №014/53-05/59791 від 26.04.2007 року. 
З матеріалів справи вбачається, що боржнику було достеменно відомо про стягнення з нього боргу, проте останній заходів щодо його виконання не вживає. При цьому, не цікавиться ходом виконавчого провадження та ухиляється від отримання будь-якої кореспонденції направленої на його адресу.
Боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання, а саме не надав приватному виконавцю достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, не надав транспортний засіб SKODA SUPERB CLASSIC, номерний знак НОМЕР_2 який був переданий боржником в заставу в забезпечення виконання умов кредитного договору №014/53-05/59791 від 26.04.2007 року, проігнорував виклики виконавця, який зі свого боку вчинив всі передбачені законом дії з метою реального виконання рішення суду.
Зазначені обставини свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України.
Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Як передбачено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Аналогічні положення містить ст. 441 ЦПК України, якою, зокрема, встановлено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.
Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.
Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця.
Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
У справі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.
Тимчасове обмеження права виїзду за межі України щодо боржника не порушить його права на вільне пересування і відповідає усім трьом критеріям, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року): 1) обмеження ґрунтується на законі (п. 19 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України); 2) обмеження переслідує легітимну мету, передбачену у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: обмеження є необхідним в демократичному суспільстві для підтримання публічного порядку (в даному випадку - щодо обов`язковості виконання судового рішення) та з метою захисту прав інших осіб (в даному випадку - прав стягувача щодо ефективного виконання судових рішень); 3) обмеження перебуває в справедливому балансі між правами заявника та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування): тимчасове обмеження заявника у виїзді за межі України не завдасть істотної шкоди майновим і немайновим правам заявника (в тому числі - більшої, аніж шкоди, яка заподіюється стягувачам внаслідок довготривалого невиконання боржником судових рішень) і сприятиме виконанню судових рішень і запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.
При цьому, обмеження у праві виїзду за межі України має тимчасовий характер та відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України може бути скасоване за вмотивованою заявою боржника після вжиття ним заходів, спрямованих на виконання обов`язків, покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження».
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення подання приватного виконавця та тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання ним відповідного судового рішення.
Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 06 жовтня 2022 року.

Головуючий:                       Гордійчук С.О. 

Судді: Вейтас І.В.

                                                Ковальчук Н.М.