ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/31348/19
Провадження № 22-ц/4820/889/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Ярмолюка О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/31348/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2022 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 28 лютого 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Проскурів» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

       У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду, в якому зазначав, що відповідно до наказу за № 13/1-К від 20.08.2010 його було прийнято на роботу на посаду водія легкового автомобіля з посадовим окладом, згідно штатного розпису в ПАТ «Проскурів» і у зв`язку із прийняттям його було проінструктовано та визначено за ним робочий автомобіль та технічне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказував, що трудову дисципліну він не порушував, належно виконував свої трудові обов`язки на визначеному роботодавцем місці, дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались. ОСОБА_1 посилається на те, що станом на дату його працевлаштування Генеральним директором ПАТ «Проскурів» був ОСОБА_2 , який з 23.11.2018 самоусунувся від виконання своїх посадових обов`язків, через що тимчасове виконання обов`язків Генерального директора ПАТ «Проскурів» було покладене 03.12.2018 на ОСОБА_3 , а в подальшому тимчасове виконання обов`язків Генерального директора з 11.07.2019 покладено на головного економіста ПАТ «Проскурів» ОСОБА_4 . 
Як вказує позивач, 29.08.2019 відбулося силове захоплення приміщення дирекції ПАТ «Проскурів» по вул. Кам`янецькій, 257 і за таких обставин стало відомо про факт протиправної реєстрації змін до відомостей про керівника товариства, що містяться в ЄДРЮОФОПГФ. І лише 02.09.2019 працівники отримали безперешкодний доступ до своїх робочих місць, розташованих в приміщені дирекції товариства по вул. Кам`янецькій, 257.
Позивач звертає увагу суду на те, що трудові обов`язки він виконував на визначеному трудовим договором робочому місці: робочому автомобілі, який зберігається в технічному приміщенні на вул. Кам`янецькій, 257, м. Хмельницький, проте 21.10.2019 дізнався, що 13.09.2019 із ним розірвано трудовий договір з ініціативи роботодавця на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України і вважаючи це неправомірним, просив суд, разом з уточненими позовними вимогами, визнати незаконним та скасувати наказ від 13.09.2019 про його звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на посаді водія легкового автомобіля в ПАТ «Проскурів» з визначеним посадовим окладом та робочим місцем і стягнути з товариства середній заробіток за час вимушеного прогулу, згідно розрахунку: 461,30 грн * на число робочих днів, починаючи з 16.09.2019 до дати винесення судового рішення у цій справі.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2022 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Так, апелянт вказує, що суд першої інстанції невмотивовано не взяв до уваги і не врахував факт нечинності рішення Наглядової ради ПАТ «Проскурів» №3 від 03.09.2019 про зміну юридичної адреси товариства з АДРЕСА_2 на вул. Глушенкова, 11 м. Хмельницький, як правової підстави винесення наказу № 8 від 06.09.2019 «Про вжиття заходів, пов`язаних зі зміною юридичної адреси», яким передбачалось переміщення робочого місця позивача. 
Апелянт зазначає, що рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Проскурів» від 27.08.2019, яке передбачало внесення змін до Статуту товариства шляхом викладення його в новій редакції, припинення повноважень Наглядової ради ПАТ «Проскурів» у попередньому складі і обрання Наглядової ради ПАТ «Проскурів» у новому складі та яке скасоване рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2020, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.07.2020. Рішення від 27.08.2019 не породило жодних правових наслідків з дня його прийняття, що означає неправомочність обраної цим рішенням в новому суб`єктному складі Наглядової ради, і, відповідно, нечинність її рішень, в тому числі рішення № 3 від 03.09.2019 про зміну юридичної адреси ПАТ «Проскурів». 
Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено подію самого дисциплінарного проступку – прогулу, адже все мотивування оскаржуваного судового рішення ґрунтується на твердженнях відповідача про відсутність позивача з 09.09.2019 по 11.09.2019 на переміщеному в межах підприємства робочому місці за адресою: АДРЕСА_3 , що трактується судом як прогул. Однак, такий висновок суду, при недоведеності факту його відсутності на підприємстві в зазначені в наказі дні, зокрема - на попередньому робочому місці за адресою: АДРЕСА_1 , є помилковим. Оскільки представник відповідача і свідок ОСОБА_5 підтвердили, а судом було доведено факт того, що позивач (в зазначені в наказі про його звільнення з роботи дні) з 09.09.2019 по 11.09.2019 виходив на своє попереднє робоче місце в приміщенні по АДРЕСА_1 та приходив на АДРЕСА_3 . Зазначав, що факт виходу ОСОБА_1 на роботу з 09.09.2019 по 11.09.2019 підтверджується Табелем обліку робочого часу працівників ПАТ «Проскурів» за вересень 2019 року. 
Апелянт вважає, що навіть якщо він і не приступив до роботи за адресою: АДРЕСА_3 з 09.09.2019 по 11.09.2019, проте він був присутній на підприємстві, де виконував свої функціональні обов`язки водія на попередньому робочому місці за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує факт того, що прогулу ним допущено не було, і саме тому, враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладеного у постанові від 02.06.2021 у справі № 428/6597/19, звільнення його за прогул є незаконним. 
Поміж того, апелянт зазначає, що службового розслідування щодо встановлення факту та вияснення причин відсутності його на «переміщеному» з АДРЕСА_4 робочому місці проведено не було, пояснень щодо відсутності на робочому місці з 09.09.2019 по 11.09.2019 в нього до застосування дисциплінарного стягнення ніхто не витребовував, що є порушенням ч.1 ст. 149 КЗпП України. 
Поруч з цим, ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги Акт №1/ДВМ від 06.09.2019 про ознайомлення позивача з наказом Генерального директора ПАТ «Проскурів» №8 від 06.09.2019 про переміщення його робочого місця, адже ОСОБА_3 , який підписав цей Акт, будучи допитаним в якості свідка у справі №686/31773/19 зазначив, що участі у діях, вказаних в актах, він не приймав.
Також апелянт звертає увагу і на той факт, що жодного підтвердження можливими засобами відео чи аудіофіксації ознайомлення його з наказами № 8 від 06.09.2019 про переміщення робочого місця в межах підприємства і від 18.09.2019 № 14ос/2-К про звільнення його з роботи і його «категоричної відмови» розписатись про ознайомлення з цими наказами, крім односторонньо складених відповідачем актів, відповідач суду не надав.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Проскурів» погоджується з висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. Так, представник товариства зазначає, що ОСОБА_1 прийшов до помилкового висновку про нечинність рішення Наглядової ради ПАТ «Проскурів» №3 від 03.09.2019, адже наказ про переміщення робочого місця №8 від 06.09.2019, виданий Генеральним директором ПАТ «Проскурів» ОСОБА_2 є розпорядчим документом, до нього не можуть застосовуватися наслідки недійсності рішення позачергових загальних зборів акціонерів товариства, яке оформлене протоколом від 27.08.2019, а отже такий наказ є законним. Разом з тим, вищевказаний наказ про переміщення робочого місця генеральним директором товариства, який діяв в межах повноважень, встановлених Статутом від 19.10.2012 – не скасовані жодним судовим рішенням, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи будь-яких доказів. 
Щодо твердження апелянта про його перебування на робочому місці в межах підприємства, то відповідач вказує на те, що у зв`язку із рейдерським захопленням приміщення офісу ПАТ «Проскурів», яке знаходиться у АДРЕСА_1 , товариство фактично було позбавлено можливості користуватися ним для здійснення свої господарської діяльності, а також працівники були позбавлені можливості виконувати свої посадові обов`язки на робочих місцях в захопленому офісному приміщенні, в тому числі і позивач. Отже, перебування ОСОБА_1 в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 не може вважатися перебуванням на території підприємства. Більше того, позивач знав про переміщення його робочого місця на АДРЕСА_3 та у зв`язку із цим приходив в приміщення по цій адресі, проте у період з 09.09.2019 по 11.09.2019 не виходив виконувати трудові обов`язки на робоче місце по АДРЕСА_3 , що підтвердили свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 .
Також, відповідач зазначає, що з аналізу табелю робочого часу працівників ПАТ «Проскурів» за вересень 2019 року вбачається, що останній вела головний бухгалтер ОСОБА_7 , проте 13.09.2019 її було звільнено за прогул у зв`язку із чим вона не могла продовжувати вести обліку робочого часу працівників товариства у вересні 2019 року. А посилання апелянта про підробку та фальсифікацію Акту №1/КВМ від 06.09.2019 є безпідставними та непідтвердженими жодними доказами.
Представники сторін заявами від 30.08.2022 просили справу слухати за їх відсутності.
Учасники справи та їх представники до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. 
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 13/1-к від 20.08.2010 голови ради ВАТ «Проскурів» Долгій В.М. був прийнятий на роботу в ПАТ «Проскурів» на посаду водія легкового автомобіля з 20.08.2010 (а.с. 11 т. 1).
Відповідно до п. 8.118.6 Статуту ПАТ «Проскурів» до компетенції Генерального директора належить, серед іншого, призначати на посаду та звільняти з посади працівників Товариства, затверджувати конкретні розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників Товариства (а.с. 179 зворот. т. 1).
Рішенням позачергових загальних зборів ПАТ «Проскурів» від 27.08.2019 доручено Наглядовій раді негайно розглянути питання про переобрання Генерального директора Товариства.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2020 у справі № 924/1125/19, що набрало законної сили 16.07.2020 визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Проскурів», яке оформлене протоколом від 27.08.2019 року; визнано недійсним рішення Наглядової ради публічного акціонерного товариства «Проскурів», яке оформлене протоколом № 1 від 27.08.2019 року; визнано недійсним рішення Наглядової ради публічного акціонерного товариства «Проскурів», яке оформлене протоколом № 8 від 15.10.2019 року; скасовано реєстраційну дію «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи: 28.08.2019 16731050024010387; Мороз О.А.; Приватний нотаріус Мороз О.А.; інші зміни, зміна складу або інформації про засновників»; скасовано реєстраційну дію «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах: 28.08.2019 16731070025010387; Мороз О.А.; Приватний нотаріус Мороз О.А.; зміна керівника юридичної особи; скасовано реєстраційну дію «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах: 17.10.2019 16731070027010387; Фольваркова О.І.; Виконавчий комітет Хмельницької міської ради Хмельницької області; зміна керівника юридичної особи»; стягнуто з ПАТ «Проскурів» на користь ОСОБА_8 11526 грн. витрат зі сплати судового збору; визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Проскурів», яке оформлене протоколом від 27.08.2019; стягнуто з ПАТ «Проскурів» на користь ОСОБА_9 2102 грн. витрат зі сплати судового збору (а.с. 121-132, 133-139 т. 1). 
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 у справі № 924/884/19, що набрало законної сили 04.11.2020 визнано недійсним рішення Наглядової ради ПАТ «Проскурів» оформлене протоколом позачергового засідання Наглядової ради ПАТ «Проскурів» від 03.12.2018 та від 11.07.2019 року (а.с. 197-201, 202-206 т.1).
Протоколом засідання наглядової ради ПАТ «Проскурів» № 3 від 03.09.2019 постановлено змінити юридичну адресу ПАТ «Проскурів» з вул. Кам`янецької, 177 на: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11 (а.с. 43 т. 1).
Наказом генерального директора ПАТ «Проскурів» від 06.09.2019 № 8, починаючи з 09.09.2019 переміщено робоче місце працівників за списком, згідно додатку №1 до даного наказу, до приміщення ПАТ "Проскурів" за новою адресою: АДРЕСА_3 , в тому числі і ОСОБА_1 (а.с. 44-45 т. 1).
Згідно акту №1/ДВМ від 06.09.2019 комісією складено даний акт про те, що 06.09.2019 ОСОБА_1 було зачитано вголос та вручено копію наказу Генерального директора ПАТ «Проскурів» №8 від 06.09.2019 про переміщення робочого місця ОСОБА_1 до приміщення ПАТ «Проскурів» за адресою м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11. Також, ОСОБА_1 було запропоновано власноручним підписом засвідчити факт ознайомлення із даним наказом та отримання його копії, на що ОСОБА_1 у їх присутності категорично відмовився розписуватись у будь-яких документах (а.с. 46 т. 1).
З 09.09.2019 по 13.09.2019 протягом робочого дня з 9.00 год. по 18.00 год. ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в приміщенні ПАТ «Проскурів» за адресою м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11, про причини неявки не повідомив, про що комісією було складено відповідні акти (а.с.47-51 т.1).
Як слідує із доповідної записки начальника юридичного відділу Літвіна О.Ю. від 11.09.2019 на виконання наказу Генерального директора №8 від 06.09.2019 ОСОБА_1 , який працює у ПАТ «Проскурів» на посаді водія, був повідомлений належним чином про переміщення його робочого місця до приміщення ПАТ «Проскурів» за новою адресою: АДРЕСА_3 . Однак, всупереч вказаного наказу, ОСОБА_1 на новому робочому місці у період з 09.09.2019 по 11.09.2019, був відсутній, про причини неявки не повідомляв. Факт відсутності працівника на роботі підтверджується актами за відповідний період часу. Такі дії працівника мають ознаки дисциплінарного проступку, а саме прогулу, що є підставою для звільнення з роботи у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зважаючи на це, рекомендовано витребувати у ОСОБА_1  письмові пояснення (а.с. 52 т. 1).
Розпорядженням Генерального директора ПАТ «Проскурів» від 11.09.2019 зобов`язано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці у період часу з 09.00 год. до 18.00 год. у робочі дні з 09.09.2019 по 11.09.2019 (а.с. 53 т. 1).
Наказом Генерального директора ПАТ «Проскурів» № 9ос-Д від 13.09.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади водія ПАТ «Проскурів» з 13 вересня 2019 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул (а.с. 53 т.1).
Згідно акту №10/ДВМ від 13.09.2019 складеного комісією, ОСОБА_1  в їх присутності категорично відмовився розписуватися про факт ознайомлення із наказом Генерального директора № 9ос-Д від 13.09.2019 та повідомив, що отримувати трудову книжку не буде будь-які підписи ставити також не буде (а.с. 57 т. 1).
В табелі обліку робочого часу ПАТ «Проскурів» за вересень 2019 ОСОБА_1 з 09.09.2019 по 13.09.2019 зазначено прогули (а.с. 54 т. 1). 
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року у справі № 924/234/22 відкрито провадження про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Проскурів» (м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11, код ЄДРПОУ 30593842) та введено мараторій на задоволення вимог кредиторів боржника Публічного акціонерного товариства «Проскурів» (м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11, код ЄДРПОУ 30593842), відповідача в цій справі.
І 01.07.2022 на сайті Вищого господарського суду України опубліковано Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Проскурів». 
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. 
Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
У частині 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). 
21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII). 
Відповідно до статті 7 Кодексу № 2597-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті). 
Отже, частина 2 статті 7 Кодексу № 2597-VIII визначає підсудність майнових спорів, стороною в яких є боржник, одному господарському суду, який акумулює і вирішує усі майнові спори за участю боржника. Виключень з цього правила не передбачено. Що свідчить про те, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
І, основна відмінність таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент перегляду даної справи апеляційним судом, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство і в межах цієї справи, незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.
Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц та у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі 199/6577/16-ц, від 19.01.2022 року у справі № 753/9175/20, від 08.02.2021 року у справі № 761/23068/16.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що трудовий спір за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Проскурів», щодо якого ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року порушено провадження у справі № 924/232/22 про банкрутство, розгляду у порядку цивільного судочинства не підлягає.
Тому, виходячи із повноважень суду апеляційної інстанції, що визначені ст. 374 ЦПК України, судова колегія вважає, що провадження у цій справі відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України необхідно закрити, оскільки цей спір підлягає розгляду господарським судом та роз`яснити ОСОБА_1 про його право на звернення до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення цієї справи до Господарського суду Хмельницької області, на розгляді якого перебуває справа № 924/232/22 про банкрутство ПАТ «Проскурів» (ч. 4 ст. 377 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 374, 377, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2022 року скасувати та провадження у справі № 686/31348/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Проскурів» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, закрити. 
Роз`яснити   ОСОБА_1 його право протягом 10 днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення справи до Господарського суду Хмельницької області на розгляді якого перебуває справа № 924/232/22 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Проскурів».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 серпня 2022 року.

Судді                                                                                А.П. Корніюк
                                                                               
               І.В. П`єнта
                                                                                       
               О.І. Ярмолюк