Справа № 761/16441/22                                                                                                 Головуючий в суді І інстанції Саадулаєв А.І.
Провадження № 33/824/3827/2022                                                                                 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2022 року                                                                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,
 
                                                       ВСТАНОВИВ:                                                
 
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує, що місцевий суд не врахував, що його було безпідставно зупинено поліцейськими, оскільки 15.03.2021 року його автомобіль був знятий з розшуку, йому не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки поліцейські не вручили йому письмове направлення на проходження огляду, крім того, на відео не зафіксовано його відмови від проходження огляду, та оформлено протокол без участі його захисника.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №155748, 17.06.2022 року о 13:00 год., в м Києві, по вул. Юрія Іллєнка, 52, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння кінцівок рук, не природня блідість обличчя, звужені зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.18).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, позаяк вказане підтверджуються належними і допустимими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №155748 від 17.06.2022 року, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України; відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР, направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, з якого вбачається, що огляд на стан сп`яніння не проводився. 
Отже, з матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, тому висновок місцевого суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законним і обґрунтованим, підтвердженим сукупністю зібраних та належним чином досліджених доказів.
Доводи апеляційної скарги про те, що його було безпідставно зупинено поліцейськими, оскільки 15.03.2021 року його автомобіль був знятий з розшуку, оцінюються судом критично, позаяк згідно протоколу про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме він відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, що і стало підставою для його складання, а відтак вказані доводи не спростовують порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України.
Твердження апелянта про те, що йому не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я та на відео не зафіксовано його відмови від проходження огляду, відхиляється судом, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що йому було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я та доставлено поліцейськими до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, але він всіма своїми діями та поведінкою фактично ухилявся від проведення огляду протягом тривалого часу з моменту зупинки транспортного засобу, посилаючись на потребу з`ясувати думку адвоката щодо необхідності проходження огляду та надання йому протоколу, що вказує на його ухилення та відмову від огляду на стан сп`яніння.
У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Посилання апелянта на відсутність адвоката під час складання протоколу, відхиляється судом як необґрунтоване, адже згідно ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, проте обов`язкової участі адвоката під час складання протоколу про адміністративне правопорушення законодавством не передбачено.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису та відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому відхиляються і доводи апелянта щодо неналежного складання протоколу, оскільки дії працівників поліції в цій частині відповідають вимогам ст. 266 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                            
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

 
Суддя:                                                                                    Я.С. Мельник