ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 674/330/22
Провадження № 22-ц/4820/1637/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину.
ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2013 року визнано батьківство ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 (до зміни прізвища – ОСОБА_4 ). Цим же рішенням суду стягнено з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/16 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 30 липня 2012 року та до повноліття дитини.
Відтоді позивачка створила нову сім`ю, в якій у неї народилася ще одна дитина, не працює, отримує лише соціальну допомогу при народженні дитини. Водночас ОСОБА_2 є здоровою та працездатною особою, проходить службу в органах внутрішніх справ, одержує значний і стабільний дохід, користується соціальними пільгами як працівник поліції. Згідно рішення суду з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на неповнолітніх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , наразі син ОСОБА_5 досяг двадцятитрьохрічного віку та не перебуває на утриманні відповідача. З часу присудження аліментів збільшилися витрати позивачки на утримання дитини, оскільки дочка відвідує музичну школу, приватні уроки з англійської мови та різні розвивальні гуртки, крім того вона несе витрати на лікування дитини та комунальні послуги.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд змінити розмір аліментів на дитину і стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року позов задоволено частково.
Змінено розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2013 року у справі №2206/1341/12, та стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
В решті позову відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави 992 грн 40 коп. судового збору.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 800 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд керувався тим, що матеріальне становище ОСОБА_2 покращилося, внаслідок чого розмір стягуваних з нього аліментів на дитину може бути збільшено. Також суд дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір, а на користь ОСОБА_1 – понесені витрати на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами зміну свого матеріального стану та погіршення стану здоров`я дитини, тобто необхідність у збільшенні розміру аліментів, а ОСОБА_2 не спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Суд не з`ясував усі обставини справи, не врахував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про часткову обґрунтованість позову. Крім того, при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом не враховано, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, а при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1  подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не дотримався норм статті 141 ЦПК України.
У зв`язку з порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2013 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/16 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 30 липня 2012 року та до повноліття дитини.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо вирішення спору по суті заявлених вимог

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі – СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:  стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;  доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Із положень ч. 1 ст. 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз норм чинного законодавства вказує на те, що підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, яка виникла після ухвалення судом цього рішення.
Вирішуючи такий спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Зібрані докази вказують на те, що після ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3 матеріальний стан позивачки погіршився, оскільки вона народила другу дитину в іншому шлюбі (дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), не працює та не має самостійного заробітку, отримує лише соціальну допомогу при народженні дитини. Водночас дочка сторін, ОСОБА_3 , хворіє, у зв`язку з чим ОСОБА_1 несе витрати на її лікування. ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки та житлового будинку у м. Дунаївці, Хмельницької області, які вона набула після продажу квартири у м. Кам`янець-Подільському, Хмельницької області.
У свою чергу, ОСОБА_2 є здоровою та працездатною особою, проходить службу в органах внутрішніх справ і отримує стабільний дохід, хворіє на хронічні захворювання та має невиконані кредитні зобов`язання. За рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання дитини (сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у розмірі 7/32 частин заробітку (доходу). Неповнолітній ОСОБА_3 хворіє, у зв`язку з чим ОСОБА_2 несе витрати на його лікування.
Інший син відповідача, ОСОБА_5 , досяг двадцятитрьохрічного віку та не потребує допомоги батька, стягнення з ОСОБА_2 аліментів на його утримання припинено.
У справі відсутні достатні та об`єктивні докази про надання ОСОБА_2 утримання повнолітньому сину ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_8 , батькам ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (пенсіонерам за віком).
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано керувався тим, що матеріальне становище ОСОБА_2 покращилося, внаслідок чого розмір стягуваних з нього аліментів на малолітню дочку ОСОБА_3 слід збільшити.
При визначенні нового розміру аліментів, судом враховано матеріальний і сімейний стан стягувача та платника аліментів, а також їх стан здоров`я. Визначений судом розмір аліментів на дитину – 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на місяць є обґрунтованим.
Суд першої інстанції встановив усі обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, є помилковими.
Посилання ОСОБА_2 на недоведеність позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

б) щодо розподілу судових витрат

Частиною 1 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі – Закон №3674-VI) судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
За змістом ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову – на відповідача;  у разі відмови в позові – на позивача;  у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат. За загальним правилом стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві – пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Якщо відповідно до закону позивач звільнений від сплати судових витрат, то з відповідача стягуються судові витрати на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог.
Такий принцип розподілу судових витрат застосовується судом і при справлянні судового збору за мінімальною ставкою.
Враховуючи вимоги п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України та пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI, подання ОСОБА_1 позову з ціною 19 247 грн 54 коп. ((14356,03-1309-215,34)?ј?6) мало бути оплачено судовим збором у розмірі 992 грн 40 коп. (2481?0,4), тобто за мінімальною ставкою.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про збільшення розміру аліментів.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково – на суму 15 398 грн 03 коп. ((14356,03-1309-215,34)?⅕?6), тобто на 80% (15398,03?100:19247,54), а тому з ОСОБА_2 на користь держави слід було стягнути 793 грн 92 коп. судового збору за подання позову (992,40?80%).
Суд першої інстанції не дотримався встановленого законом порядку розподілу судових витрат і поклав увесь судовий збір за подання позову на ОСОБА_2 .
На підставі договору про надання правової допомоги від 21 березня 2022 року №381 (а.с. 18-19) адвокат Наталюк Н.М. надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у справі. За умовами цього договору сторони визначили гонорар адвоката з розрахунку 800 грн за одну годину роботи.
Адвокат Наталюк Н.М. надав ОСОБА_1  юридичні послуги у виді консультацій, складення позовної заяви та клопотання про витребування доказів, участі в судових засіданнях, а всього – 4,75 години, на суму 3 800 грн.
Згідно квитанції від 23 березня 2022 року (а.с. 20) ОСОБА_1 сплатила адвокату Наталюку Н.М. обумовлений гонорар.
Загалом, розмір витрат  ОСОБА_1 на оплату послуг адвоката Наталюка Н.М. є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт. В суді першої інстанції ОСОБА_2 не ставив під сумнів співмірність витрат на правничу допомогу, які понесла  ОСОБА_1 , і не заявляв клопотання про зменшення розміру цих витрат.
Із протоколів судового засідання від 2 і 22 червня 2022 року (а.с. 151-152, 194-195) слідує, що адвокат Наталюк Н.М. приймав участь у судових засіданнях близько 2 годин, а тому доводи апеляційної скарги про недоведеність надання позивачці такого виду правової допомоги не відповідає фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що понесені  ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу слід покласти на ОСОБА_2 . Але всупереч приписів ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності відшкодування судових витрат у разі часткового задоволення позову суд стягнув з ОСОБА_2 усі понесені позивачкою судові витрати.
Оскільки позов  ОСОБА_1 задоволено частково (на 80%), то з відповідача на її користь слід присудити 3 040 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції (3800?80%).

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на дитину ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Разом із тим, суд не дотримався вимог процесуального закону при вирішенні питання про розподіл судових витрат, а тому в цій частині ухвалене ним рішення не може залишатися в силі та підлягає зміні.
З ОСОБА_2 слід присудити 793 грн 92 коп. судового збору за подання позову – на користь держави та 3 040 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції – на користь  ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат в апеляційному суді

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення суду в частині вирішення спору по суті заявлених вимог залишена без задоволення, то в силу ст. 141 ЦПК України понесені ним витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги не відшкодовуються.
Водночас,  ОСОБА_2  зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 обґрунтовано понесені витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді.
Адвокат Наталюк Н.М. надав ОСОБА_1 юридичні послуги у виді ознайомлення з апеляційною скаргою та написання відзиву на неї протягом 5 годин на суму 4 000 грн (а.с. 246).
Згідно квитанції від 28 вересня 2022 року (а.с. 246) ОСОБА_1 сплатила адвокату Наталюку Н.М. ці кошти.
ОСОБА_2 не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У зв`язку з тим, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення суду в частині вирішення спору по суті заявлених вимог залишена без задоволення, то з нього на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь держави (отримувач: Головне управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, р/р UA428999980313171206000022655, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; код класифікації доходів 22030101, призначення платежу: *;101; судовий збір, Дунаєвецький районний суд Хмельницької області) 793 гривні 92 копійки судового збору за подання позову.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 3 040 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 4 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Т.В. Спірідонова

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Сосна О.М.
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 50