У Х В А Л А
07 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 754/5288/21
провадження № 61-10819ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гапекою Тетяною Валеріївною, на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2  про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за заявою  ОСОБА_1  про видачу судового наказу про стягнення аліментів із  ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В :
У травні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2022 року, залишену без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року, заява задоволена. Визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Деснянського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року у справі № 754/5288/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 через адвоката Гапеку Т. В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до статті 160 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Предметом оскарження до суду касаційної інстанції є ухвала суду першої інстанції, якою визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, після перегляду її судом апеляційної інстанції, касаційному оскарженню не підлягає. 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Гапекою Т. В., на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року необхідно відмовити. 
Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Гапекою Тетяною Валеріївною, на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2  про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за заявою  ОСОБА_1  про видачу судового наказу про стягнення аліментів із  ОСОБА_2 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
         Г. І. Усик
         В. В. Яремко