Справа № 135/1401/19
Провадження № 22-ц/801/1454/2022
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року	Справа № 135/1401/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т.О., 
суддів Оніщука В. В., Рибчинського В.П., 
за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., розглянувши за пра-вилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засі-дань апеляційного суду цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 від імені та в інтересах якого діє законний представ-
ник ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє са-
мостійних вимог щодо предмета спору, Управління забезпечення примусо-
вого виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжре-
гіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) про виз-
нання права власності на спадкове майно, 
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , її представника адво-ката Плоскодняк Ольги Валеріївни, відповідачки ОСОБА_2 , її представника адвоката Конякіна Михайла Сергійовича на додаткове рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 червня 2022 року з пи-тання розподілу судових витрат у справі, ухвалене у приміщенні суду у м. Ла-дижині Вінницької області за головування судді Волошиної Т. В., повний текст якого складений 20 червня 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
11 травня 2022 року Ладижинським міським судом Вінницької області ухвалене рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , у поряд-ку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за нею визнане право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 67,00 кв.м., житло-вою площею 40,40 кв.м. та на 19/600 ( замість позовних 19/300 ) частин комп-лексу будівель та споруд загальною площею 2861,3 кв.м., розташованих у АДРЕСА_2 .
14 червня 2022 року Ладижинським міським судом Вінницької області ухвалене додаткове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, стягнуто у рівних частках із ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_5 15000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. У стягненні решти таких витрат, а також витрат, пов`язаних з прибуттям адвоката позивачки до суду відмовлено. Стягнуто у рівних частках із ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 4802,50 гривні вит-рат по сплаті судового збору у зв`язку із зверненням з позовом у суд.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції від 14 червня 2022 року, обидві сторони у справі оскаржують його в апеляційному порядку.
Позивачка ОСОБА_1 , її адвокат Плоскодняк О. В., посилаючись в апеляційній скарзі на норму цивільного процесуального права, яка визначає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, просять ос-каржуване додаткове рішення змінити: у частині розміру витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідачів на користь позивачки відповідні витрати у розмірі 22500,00 гривень; у частині розміру судового збору - 7519,00 гривень, а також понесені позивачкою витрати, пов`язані з прибуттям до суду у розмірі 10000,00 гривень. Скаржниці зазначили, що суд безпідставно послався на неможливість визначити пропорційність розподілу судових витрат у цій справі за часткового задоволення позову, через що дійшов хибного висновку про розподіл між сторонами порівну витрат на правничу допомогу. Розмір задо-волених позовних вимог ОСОБА_1 складає 75%, тому, з урахуванням домовленості між позивачкою та її адвокатом про оплату послуг у сумі 30000,00 гривень, з відповідачів стягненню підлягає 22500,00 гривень. У цій частині, на думку позивачки та її представника, рішення суду першої інстанції є помилковим. Витрати, пов`язані з переїздом представника сторони позивачки з м. Києва до м. Ладижина підлягають стягненню у сумі 10000,00 гривень, однак, суд вирішив це питання з порушенням норм процесуального права. З огляду на задоволення розміру позовних вимог на 75%, а не на 50%, як хибно вважав суд першої інстанції, відшкодуванню належать витрати по сплату судового збору у сумі 7203,75 гривень. Крім цього, суд не стягнув з відповідачів на користь по-зивачки 315,30 гривень ( 420,40х75% ) судового збору, сплаченого за подання в суд у червні 2020 року заяви про забезпечення доказів. 
21 липня 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції від 14 червня 2022 року відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Конякіна М. С., які просять оскаржуване додаткове рішення скасувати повністю у частині стяг-нення витрат на професійну правничу допомогу як незаконне та необгрунто-ване, таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. До заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правни-чу допомогу позивачка не надала доказів, що підтверджують оплату гонорару адвоката, інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, оформле-них в установленому законом порядку. ОСОБА_1 вказала, що не спла-тила витрати за надану їй правничу допомогу, хоча пункт 1.5. договору про на-дання цієї допомоги від 21серпня 2019 року № 284/08/2019 містить домов-леність про 100% авансування оплати праці адвоката. Стороною позивачки по-переднім розрахунком судових витрат вартість послуг адвоката визначена у 1500,00 гривень за годину, проте договір про правничу допомогу не містить та-кого виду оплати гонорару, який зазначається у фіксованій сумі. Позивачка не підтвердила в установленому порядку вартість робіт правничої допомоги, тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
30 серпня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , її представника адвоката Конякіна М.С., яку позивачка вважає надуманою, необгрунтованою, такою, що не підля-гає задоволенню. Підтвердження оплати адвокату витрат на забезпечення при-буття у м. Ладижин з м. Києва засвідчується поповненням ОСОБА_1 готівкою 12 листопада 2019 року карткового рахунку адвоката Плоскодняк О.В. на 8000,00 гривень, 30 серпня 2019 року матір`ю позивачки - на 2000,00 гри-вень, тому перепон для стягнення цих витрат з відповідачів немає. За тверджен-ням ОСОБА_1 обсяг наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, їх вартість доведені документально угодою про надання правничої допомоги від 21 серпня 2019 року, ордером адвоката, актом про надання послуг від 11 равня 2022 року, попереднім розрахунком судових витрат, заперечень щодо яких відповідачі не висловлювали. Інші мотиви скарги ОСОБА_2 позивачка вважає голослівними, неспроможними, через що її апеляційна скарга задово-ленню не підлягає. 
У судове засідання апеляційного суду 31 серпня 2022 року учасники спра-ви не з`явилися з невідомих причин, про місце, день та час розгляду справи по-відомлені завчасно, про що у справі містяться відповідні докази. 30 серпня 2022 року до суду в електронній формі надійшла заява ОСОБА_1 про підтри-мання власної апеляційної скарги у повному обсязі, відмову у задоволенні скар-ги ОСОБА_2 , розгляд справи у її відсутності. Будь-яких заяв від сторони відповідачів, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не надходило. Керуючись нормами статті 372 ЦПК України, колегія суд-дів апеляційного суду ухвалила розглянути справу по суті апеляційного оскар-ження сторонами додаткового рішення суду першої інстанції з питання розпо-ділу судових витрат у відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ретельно дослідивши, проаналізу-вавши доводи поданих сторонами апеляційних скарг, матеріали витребуваної цивільної справи, у якій позивачкою 16 травня 2022 року заявлене клопотання про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 гривень, вивчивши мотиви та підстави поданих сторонами цих апеляційних скарг з приводу оскарження додаткового судового рішення, коле-гія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність часткової зміни оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції.
Зазначений висновок апеляційного суду грунтується на нормах статті 270 ЦПК України, згідно з якими суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасни-ків справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояс-нення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає пере-дачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішене питання про судові витра-ти; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розгляда-ється судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, вста-новленими главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України.
Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються зі су-дового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу до-помогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допо-моги за рахунок держави. 
Ухвалюючи 14 червня 2022 року додаткове рішення з розподілу судових витрат, суд першої інстанції залишив поза увагою сплату ОСОБА_1 у дохід держави судового збору у сумі 420,40 гривень у зв`язку з поданням заяви про забезпечення доказів. Цей судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у половинному розмірі, визначеному судом першої інстанції до стягнення при розподілі таких витрат, ураховуючи, що пропорційність за часткового задово-лення позову у цій справі точно визначити неможливо.
Щодо розподілу витрат з оплати ОСОБА_1 професійної правничої допомоги, сплати судового збору за заявленими позовними вимогами та вар-тості понесених витрат, пов`язаних з прибуттям до суду адвоката, то у цій час-тині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним звернути увагу на наступні об`єктивні обставини, що мають місце у цій справі.
Абзацом другим частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що докази з приводу розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`яз-ку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частиною першою статті 246 цього Кодексу урегульовано, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Подаючи 16 травня 2022 року заяву про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, позивачка жодним чином не обгрунтувала по-важність причин, через які вона не змогла подати докази про ці витрати до за-кінчення судових дебатів, тим паче, що до заяви від 16 травня 2022 року дода-ний лише один акт про надання послуг адвокатом, з якого убачається надання правничої допомоги ОСОБА_1 у період з початку провадження у справі судом першої інстанції до закінчення апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням ухвали цього суду від 26 серпня 2021 року про залишення позову без розгляду. Тобто, відсутні законні та достатні підстави визнати неможли-вість подання такого доказу позивачкою у визначений законом строк, тобто до закінчення судових дебатів. Зрозуміло, що поважних причин несвоєчасного звернення позивачки за відшкодуванням судових витрат з відповідачів немає.
Проте, колегія суддів апеляційного суду бере до уваги, що, дійсно, робота з надання правничої допомоги ОСОБА_1 мала місце, а надання адвока-том позивачці акту із зазначенням виконаної роботи не у повній мірі залежало від волі лише позивачки. Тому певна компенсація витрат на професійну прав-ничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень, яка, безумовно, є чималою, є адек-ватною, справедливою, об`єктивною. При цьому необхідно зауважити, що адво-кат позивачки, зазначаючи в апеляційній скарзі на додаткове рішення про задо-волення позовних вимог на 75%, не обгрунтувала цей розмір. Можливо, при цьому сторона позивачки виходила з огляду на вирішення кожної позовної ви-моги окремо шляхом простого математичного підсумування кількості та розмі-ру вирішених вимог. Проте, ОСОБА_1 , її адвокатом не узято до уваги, що розмір задоволених вимог належить вираховувати у процентному відношен-ні, виходячи з вартості майнових вимог, що врахував суд першої інстанції, пославшись на неможливість точного визначення пропорційності розподілу су-дових витрат у цій справі за часткового задоволення заявлених позовних вимог. Як наслідок, суд справедливо, дотримуючись принципу неупередженості, дій-шов висновку про розподіл судових витрат між сторонами порівну.
Стосовно стягнення на користь ОСОБА_1 половини судових вит-рат з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 15000,00 гривень, крім зазначеного вище, необхідно також мати на увазі доводи апеляційної скарги сторони відповідачки, з окремими з яких не погодитися не можна. Так є слуш-ними, об`єктивними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та адвоката Конякіна М. С. у наступних виснуваннях. Порядок обчислення гонорару ( фік-сований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни його розміру, порядок сплати гонорару, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правничої допомоги. Гонорар має бути розумним, ураховувати витрачений ад-вокатом час на участь у справі. В угоді/договорі про надання правової допомоги від 21 серпня 2019 року № 284/08/2019 розмір винагороди адвоката не зазначе-ний, хоча у його пунктах 1.1, 1.5 визначено, що гонорар обчислюється у фіксо-ваній сумі, підлягає сплаті через установу банку та здійснюється 100% авансу-ванням оплати. Пунктом третім договору передбачено виконання адвокатом своїх обов`язків тільки після проплати визначених сум. Вказані домовленості стороною позивачки не дотримані.
Щодо ордера адвоката. Дійсно, у ньому проставлена дата його видачі 21 серпня 2012 року, однак, ураховуючи, що ордер серії КВ № 090108 оформлений на підставі договору про надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 21 серпня 2019 року, належить розуміти помилковість проставлення дати його ви-дачі 21 серпня 2012 року. Крім цього, адвокату Плоскодняк О. В. належало по-дати суду першої інстанції ще у січні 2022 року ордер на участь у цій справі, який був би згенерований на офіційному сайті Національної асоціації адвокатів, оскільки відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Проте, хоча частково доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та її адвоката Конякіна М. С. дійсно є слушними та узяті до уваги судом апеляційної інстанції, вони не слугують підставою для задоволення їхньої апеляційної скар-ги, вимогою якої є скасувати повністю додаткове рішення Ладижинського місь-кого суду Вінницької області від 14 червня 2022 року у частині стягнення вит-рат на професійну правничу допомогу. При цьому така позиція сторони відпо-відачки не перешкоджає апеляційному суду дійти висновку з приводу безпо-милковості оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій частині стосов-но дійсності таких витрат позивачки з урахуванням їх необхідності, розумного розміру. Як убачається з апеляційної скарги ОСОБА_2 , її адвоката Ко-някіна М. С., в інших частинах, зокрема, стосовно розподілу витрат по сплаче-ному позивачкою судовому збору, додаткове судове рішення не оскаржується.
Додаткове рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимоги позивачки про стягнення на її користь витрат, пов`язаних з прибуттям до суду, є правильним, ухваленим з додержанням норм матеріального права, що регулює дане питання. Дані витрати, як зазначив суд першої інстанції, не від-носяться до витрат на правничу допомогу, а сплачуються відповідно до норм статті 138 ЦПК України. Суд урахував необхідність зважити на вид транспорту, яким скористалася особа для явки в суд, подані документи на підтвердження здійснених для цього витрат стороною у справі. Такі витрати, зокрема, на паль-но-мастильні матеріали можуть бути відшкодовані у розмірі встановлених норм за один кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально. На підтвер-дження витрат на забезпечення явки в суд адвоката Плоскодняк О. В. не надано доказів витрат на придбання пального для автомобіля, яким вона скористалася, інших належних документів, які б доводили розмір таких витрат. Суд не помилився, вказавши, що виписки з карткового рахунку адвоката від 08 червня 2022 року про його поповнення ОСОБА_1 готівкою 12 листопада 2019 року у сумі 8000,00 гривень, 30 серпня 2019 року у сумі 2000,00 гривень є не-належними доказами понесених позивачкою відповідних витрат, оскільки не містять відомостей про отримання пального, його кількість. Суд правомірно визнав недоведеною стороною у справі цієї вимоги.
Також апеляційний суд визнає правильним додаткове рішення суду першої інстанції за викладених вище мотивів у частині стягнення з відповідачів на ко-ристь ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору у сумі 4802,50 гривень, тобто у половинному розмірі від сплаченої суми у повному розмірі 9605,00 гривень.
Відтак, з урахуванням застосованого судом першої інстанції принципу пропорційності, того, що у результаті апеляційного перегляду справи апеляцій-на скарга ОСОБА_1 та її представника підлягає задоволенню лише у частині стягнення з відповідачів на користь позивачки 210,20 гривень витрат, понесених з оплати судовим збором заяви про забезпечення доказів, що не впливає на розподіл інших судових витрат, керуючись нормами статей 137, 246, 270, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , її представника адвоката Плоскодняк Ольги Валеріївни задоволити частково.
Додаткове рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 червня 2022 року змінити в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору.
Абзац четвертий резолютивної частини додаткового рішення від 14 червня 2022 року після слів «4802 грн. 50 коп. витрат на сплату судового збору при подачі позову до суду» доповнити словами: «та 210 гривень 20 коп. витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення доказів».
У решті додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ця постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складений 05 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді                              В. В. Оніщук

        В. П. Рибчинський