ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/11995/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  Державної податкової служби України  
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 10 серпня 2022 року (головуючий суддя Кальник В.В.)
у справі  № 160/11995/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Табако»  
до  Державної податкової служби України 
третя особа Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ
про  визнання протиправним та скасування розпорядження від 05.08.2022 №169-р/л та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Табако» звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України третя особа: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 05 серпня 2022 року №169-р/л про анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів №376 терміном дії з 30.05.2017 до 30.05.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Табако»;
- зобов`язати Державну податкову службу України видалити інформацію щодо анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Табако» з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах та офіційного веб-сайту ДПС України.
Разом з адміністративним позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію розпорядження Державної податкової служби України від 05 серпня 2022 року №169-р/л про анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Табако» на виробництво тютюнових виробів №376 терміном дії з 30.05.2017 до 30.05.2022.
Заява мотивована тим, що оскаржуване розпорядження №169-р/л від 05 серпня 2022 року прийняте з порушенням норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, в частині зазначення підстави для анулювання ліцензії, яка не відповідає фактичним обставинам та вимогам норм зазначеного закону. 
Також позивач вважає, що на даний час існує очевидна небезпека того, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому позивач вказує на те, що фактично можливість здійснення господарської діяльності ТОВ «Юнайтед Табако» напряму залежить від наявності та чинності відповідної ліцензії. Анулювання ліцензії призведе до зупинення господарської діяльності позивача, що матиме невідворотні наслідки, насамперед, у вигляді масового вивільнення працівників, розірвання договірних відносин, ненадходження до бюджету значної суми податків та повного банкрутства підприємства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 заява про забезпечення позову задоволена.
Зупинена дія розпорядження Державної податкової служби України від 05 серпня 2022 року №169-р/л про анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Табако» №376 строком дії із 30.05.2017 до 30.05.2022, до набрання рішенням суду законної сили. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на безпідставність доводів позивача про спричинення значної шкоди у зв`язку з винесенням відповідачем оскаржуваного розпорядження, яке неминуче пов`язано з труднощами заявника щодо здійснення господарської діяльності. Відповідач вважає, що внаслідок прийняття спірного розпорядження господарська діяльність позивача не є припиненою, вказує, що оскільки позивачем не наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та наявності фактичних обставин, з якими позивач пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову є помилковим. Також відповідач зазначає, що висновок суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення про порушення прав, свобод чми інтересів позивача до розгляду справи по суті свідчить про наперед сформовану судом правову позицію у цій справі. 
Окрім того, відповідач зазначає, що анулювання ліцензії з підстав та порядку Закону № 481/95-ВР є превентивним та безповоротним заходом контролюючого органу, направленого на наведення порядку на тютюновому ринку. При цьому відповідач звертає увагу на недобросовісну репутацію позивача на ринку тютюнових виробів.
В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи підтримали доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі. 
Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечують, відповідно до поданого суду письмового відзиву просять залишити ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
За правилами ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 
невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 
очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. 
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України). 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).
Відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, згідно ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.
Виходячи з наведених норм, забезпечення адміністративного позову – це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Судом першої інстанції правильно вказано, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо тимчасової охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення (в разі прийняття рішення на користь позивача). В тому числі, метою забезпечення позову є запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, приймаючи рішення про забезпечення позову, суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Суд оцінює наявність обставин, що зумовлює застосування відповідних заходів, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись законом.
Предметом спору у цій справі є правомірність прийнятого відповідачем розпорядження про анулювання виданої позивачеві ліцензії від 05.08.2022 №169-р/л на виробництво тютюнових виробів №376 терміном дії з 30.05.2017 до 30.05.2022, за адресою місця провадження діяльності: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, буд. 40-34.
Підставою для анулювання ліцензії є засвідчений актом №666/04-36-09-02/40930346 від 10.05.2022 факт відмови суб`єкта господарювання у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки.
Відповідно до ч.3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР розпорядження про анулювання ліцензії, прийняті органом ліцензування, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії (стаття 1 Закону № 481/95-ВР ).
Вирішуючи порушене позивачем питання про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що наразі не вбачається ознак очевидної протиправності вказаного розпорядження або очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду. Оцінку оскаржуваному розпорядженню буде надано під час розгляду справи по суті.
В той же час, суд першої інстанції зазначив, що оскільки правомірність винесеного розпорядження про анулювання ліцензії ТОВ «Юнайтед Табако» підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
До таких висновків суд першої інстанції дійшов з огляду на те, що основним видом діяльності ТОВ «Юнайтед Табако» є виробництво тютюнових виробів, тому діяльність позивача напряму залежить від наявності у нього ліцензії на виробництво тютюнових виробів, відповідно, анулювання ліцензії має наслідком припинення господарської діяльності позивача щодо виробництва тютюнових виробів до моменту перевірки правомірності прийняття розпорядження Державної податкової служби України від 05 серпня 2022 року    № 169-р/л в судовому порядку.
Отже, судом підтверджено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі у вигляді повної зупинки господарської діяльності позивача, яка може привести до розірвання договірних відносин, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Виходячи з правого регулювання діяльності з виробництва тютюнових виробів Законом № 481/95-ВР, враховуючи, що оскаржуване розпорядження відповідача оприлюднене 08.08.2022 на офіційному веб-сайті органу ліцензування, отже, набрало чинності і створює правові наслідки у вигляді позбавлення можливості здійснення господарської діяльності до моменту перевірки правомірності прийняття цього розпорядження в судовому порядку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав забезпечення позову у визначений ним спосіб, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.150 КАС України.
Обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову в повній мірі відповідає його предмету, є співмірним із можливими негативними наслідками суспільним інтересам та правам позивача і інших осіб, що можуть бути завдані у випадку їх  незастосування, та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, про що безпідставно зазначає відповідач в апеляційній скарзі, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від  15.04.2022 у справі № 440/6755/21.
Доводи відповідача про недобросовісну репутацію позивача суд апеляційної інстанції не приймає в якості підстав для скасування ухвали  суду першої інстанції, оскільки, по-перше, зазначена відповідачем інформація не має жодного документального підґрунтя, а також ніяким чином не впливає на вирішення спірного питання.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в силу ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача, навів мотиви, з яких дійшов висновку про існування обставин, що можуть істотно вплинути на можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача та правильно оцінив співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову у цій справі, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України  залишити без задоволення.  
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року у справі № 160/11995/22 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко