Номер провадження: 22-ц/813/6511/22 
Справа № 521/21970/20
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа (стягувач) – ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича, визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 , заінтересована особа (стягувач) – ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича, визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії. Скарга обґрунтована тим, що у проваджені приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича перебуває виконавче провадження №63902397 зі стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 щомісячно у розмірі 5000 грн на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.08.2020 року, зміненого постановою Одеського апеляційного суду від 20.11.2020 року в частині розміру суми аліментів та починаючи стягнення з дати звернення до суду з позовом, а саме з 29.08.2019 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вказує скаржник, в рамках ВП №63902397 приватним виконавцем Колечком Д.М. складено розрахунок заборгованості за період з 29.08.2019 року - по 11.12.2020 року, в якому заборгованість станом на 11.12.2020 року складає 85000 грн. Зі складеним розрахунком заборгованості боржник ОСОБА_1 не погоджується, у зв`язку з тим, що згідно з рішенням суду першої інстанції, зміненого судом апеляційної інстанції були присуджені аліменти з дня подачі позову до суду – 29.08.2021 року до 08.01.2022 року, але при обчислені розміру заборгованості приватний виконавець Колечко Д.М. нарахував за серпень 2019 року аліменти, які підлягають сплаті у розмірі 5000 грн. На думку скаржника, розмір аліментів за серпень 2019 року має розраховуватися з 28.08.2019 року по 31.08.2019 року, а тому розмір заборгованості аліментів за серпень 2019 року повинен становити 645,16 грн, замість 5000 грн, визначених в розрахунку заборгованості від 11.12.2020 року (а.с. 1-3).
03 березня 2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії приватного виконавця Колечка Дмитра Миколайовича щодо складання та підписання розрахунку заборгованості по аліментам в рамках виконавчого провадження №63902397 від 11.12.2020 року зі стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 , яким встановлена сума аліментів, що підлягає стягненню за серпень 2019 року. Зобов`язано приватного виконавця Колечка Дмитра Миколайовича скласти новий розрахунок заборгованості по аліментах в рамках виконавчого провадження №63902397 зі стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 (а.с. 54-56).
16 лютого 2022 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року. Апелянт не погоджується з оскарженою ухвалою, вважає її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт коротко викладав обставини справи та зазначив, що відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.08.2020 року, зміненого постановою Одеського апеляційного суду від 20.11.2020 року, встановлено зобов`язання боржника сплачувати аліменти щомісячно, позов було подано 29 серпня 2019 року, а тому, на думку апелянта, із врахуванням положень ст.ст. 252, 530 ЦК України та ст. 191 СК України приватний виконавець правильно розрахував заборгованість по аліментах за повний місяць (серпень). Апелянт вважає, що не мав підстав здійснювати розрахунок заборгованості по дням (за 3 дні) за зобов`язаннями, строк виконання яких обчислюється в місяцях. Апелянт наголошує на тому, що оскільки, як чинним законодавством, так і рішенням суду передбачено стягнення аліментів за кожен місяць, то строк стягнення аліментів має обраховуватися з конкретного місяця, у якому подано позов. Також апелянт вважає, що оскільки боржник не погоджується із розрахунком заборгованості по аліментах, то він мав звернутися до суду із відповідним позовом на загальних підставах, оскільки, на думку апелянта, в даному випадку існує спір про право. З огляду на це, апелянт вказує на те, що скаржником обрано неналежний спосіб захисту та скарга підлягала відхиленню. Апелянт просив оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити боржнику у задоволенні скарги в повному обсязі та покласти на боржника судові витрати (а.с. 60-64).
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Ухвалами Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року та від 29 листопада 2022 року задоволено заяви адвоката Ніца Анатолія Сергійовича, який діє в інтересах скаржника ОСОБА_1 та приватного виконавця Колечка Дмитра Миколайовича та вирішено провести судове засідання, призначене на 01 грудня 2022 року в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ» (за посиланням на офіційному веб-порталі судової влади України vkz.court.gov.ua)
В судовому засіданні 01 грудня 2022 року, що проводилося в режимі відеоконференції, представник апелянта – ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити. Представник боржника – ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю світла не зміг під`єднатися до відеоконференції. Інші учасника справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції участі не брали, про час та порядок проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що при розрахунку заборгованості по ВП № 63902397, який складений станом на 11.12.2020 року, по ВП № 58118689, за період з 29.08.2019 року - по 11.12.2020 року приватний виконавець Колечко Д.М. діяв без врахування положень ч. 1 ст. 191 СК України, у зв`язку з чим вимоги скарги в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця Колечка Д.М. щодо складання та підписання розрахунку заборгованості по аліментам за серпень 2019 року, підлягають задоволенню. При цьому, суд першої інстанції зауважив, що визначення розміру заборгованості по аліментам відноситься до компетенції приватного виконавця, а тому вимога скарги про зобов`язання приватного виконавця скласти новий розрахунок заборгованості по аліментам визначивши заборгованість за серпень 2019 р. у розмірі 645,16 грн. підлягає частковому задоволенню (а.с. 55-56).
Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року (а.с. 6-7), зміненого Постановою Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року (а.с. 8-10) в частині розміру суми аліментів, було присуджено аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дати звернення до суду з позовом, а саме з 29 серпня 2019 року до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
11 грудня 2020 року приватним виконавцем Колечком Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 08 грудня 2020 року Малиновським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 521/14261/19 (а.с. 30-31), стягувач – ОСОБА_2 , боржник – ОСОБА_1 (а.с. 11).
Відповідно до розрахунку заборгованості складеного приватним виконавцем Колечко Д.М. в рамках ВП № 63902397, за період з 29 серпня 2019 року - по 11 грудня 2020 року, встановлена заборгованість по сплаті аліментам станом на 11 грудня 2020 року у розмірі 85000 грн (а.с. 12).
Зі змісту зазначеного розрахунку вбачається, що за серпень 2019 року приватним виконавцем Колечком Д.М. визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 у сумі 5000 грн (а.с. 12).
Як у відзиві на скаргу, так і в апеляційній скарзі приватний виконавець наголошував на тому, що у рішенні суду було встановлено зобов`язання боржника сплачувати аліменти щомісячно, а тому з врахуванням подання позову у серпні 2019 року та положень статтей 252, 530 ЦК України та ст. 191 СК України, на його думку, розрахунок заборгованості за аліментами було правильно здійснено за повний місяць (серпень), оскільки не мав підстав для розрахунку заборгованості по дням (за 3 дні) за зобов`язанням, за яким строки виконання обчислюються місяцями (а.с. 28, 63).
Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Як вже зазначалося вище, позов про стягнення аліментів було подано до суду 29 серпня 2019 року, однак розрахунок заборгованості за аліментами було здійснено за повний місяць (серпень). 
Згідно із п. 4 розділу ХVI Інструкції виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тобто, законодавець пов`язує початок виникнення зобов`язання зі сплати аліментів із тією датою, коли особа звернулася до суду із відповідним позовом, а вказана в ч. 1 ст. 191 СК України норма, як правильно зазначив суд першої інстанції, носить імперативний характер, що у свою чергу підтверджує неможливість стягнення аліментів за повний місяць у разі звернення до суду в середині або у кінці місяця.
Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18 дійшов висновку про те, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Можливість розгляду зазначеного спору саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів також підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19. З огляду на це, доводи апелянта щодо обрання скаржником неналежного способу захисту є неспроможними.
При цьому, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича – залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року – залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                                А.І. Дришлюк

       Р.Д. Громік

       М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 13 грудня 2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                А.І. Дришлюк