ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р.                                                            Справа № 914/998/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача)                                        Якімець Г.Г.
Суддів:                                                                      Бойко С.М.
          Бонк Т.Б.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця», б/н від 22 серпня 2022 року
на рішення Господарського суду Львівської області від 02 серпня 2022 року (підписане 04.08.2022 року), суддя Запотічняк О.Д.
у справі №914/998/22
за позовом Фізичної особи-підприємця Круглової Марини Валеріївни, м. Волочиськ, Хмельницька область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця», с. Станків, Львівська область
про стягнення 167   791,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

23.05.2022 року Фізична особа-підприємець Круглова Марина Валеріївна  звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» про стягнення заборгованості за договором поставки №   19/12/20 від 19.12.2020 в розмірі: суми основного боргу 133   000,00 грн., суми інфляційного збільшення 29   249,35 грн. та 3 % річних в розмірі 5   542,21 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.12.2020 позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки №   19/12/20 від 19.12.2020 здійснив поставку товару відповідачу в кількості 127 тон на загальну суму 333   824,58 грн. та доставив його на адресу відповідача за окрему плату в розмірі 68   384,00 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт № 7 від 24.12.2020. Проте, відповідач в порушення умов договору поставки здійснив часткову оплату за вже отриманий товар в розмірі 269   208,58 грн., в зв`язку з чим заборгованість відповідача скалала 133   000,00 грн. За несвоєчасну та часткову оплату товару позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати в розмірі 29   249,35 грн. та 3 % річних в сумі 5   542,21 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.08.2022 року у справі №914/998/22 (суддя О.Д. Запотічняк) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» на користь Фізичної особи-підприємця Круглової Марини Валеріївни - 167 791,56 грн. заборгованості та судовий збір у розмірі 2 516,87 грн. (а.с. 74-78).
Рішення суду мотивоване тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки товару № 19/12/20 від 19.12.2020, відповідач здійснив лише часткову оплату вартості товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованості по оплаті вартості отриманого товару в сумі 133   000,00 грн. За несвоєчасну та часткову оплату відповідачем отриманого від позивача товару, позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати в розмірі 29 249,35 грн. та 3 % річних в сумі 5 542,21 грн. Суд перевіривши поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, дійшов висновку, що такий здійснено вірно.  

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «Стрийтеплиця» подало апеляційну скаргу, в якій частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим без врахування усіх обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що 24.12.2020 року позивач здійснив поставку товару в кількості 127 тон на загальну суму 333 824, 58 грн., що підтверджується видатковою накладною № 8 від 24.12.2020 року та доставив товар відповідачу за окрему плату в розмірі 68 384,00 гри., що підтверджується двостороннім підписаним актом здачі-прийняття робіт №7 від 24.12.2020 року. Як зазначено судом першої інстанції ТзОВ «Стрийтеплиця» здійснило часткову оплату за поставлений товар. Відтак, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем сплачено за поставлений товар в загальній сумі 269   208, 58 грн. та відповідно суд дійшов висновку, що заборгованість на момент подання позову до суду становила 133 000,00 грн. Скаржник стверджує, що 28.09.2021 року ще була одна сплата Товариством за поставлений товар у розмірі 10 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1218 від 28.09.2021 року. Отже, відповідачем фактично сплачено за поставлений товар в загальній сумі 279   208,   58 грн. та відповідно заборгованість станом на дату подання позову фактично складала 123 000,00 грн. При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем до позову долучено як доказ, заключну виписку за період 01.01.2021 по 01.10.2021 року, видану AT «Приватбанк» згідно якої вбачається, що на останній сторінці цієї заключної виписки відображено надходження від ТзОВ «Стрийтеплиця» за номером документа №1218, дата операції і час операції 28.09.2021 року, 17:22 год., призначення платежу - «оплата за вугілля згідно pax. 12 від 21.12.2020 року», сума « 10 000,00 грн.». Крім того, на переконання скаржника, наявні підстави для зменшення розміру заборгованості на суму ПДВ, у зв`язку з тим, що позивачем належно не зареєстровано жодної податкової накладної, внаслідок чого ТзОВ «Стрийтеплиця» понесло додаткове фінансове навантаження, збитки. Вказує, що позивач на загальну сплачену суму за поставку товару та його доставку 279 208, 58 грн.(в т.ч. 46 534,76 грн. ПДВ) у встановленому порядку не зареєстрував жодної податкової накладної, що позбавило Товариство права включити суми сплачених у складі вартості товару ПДВ до складу податкового кредиту, та відповідно скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 46   534,76   грн. Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, з якими погодився суд першої інстанції, при вирішення даної справи, для розрахунку 3% річних та інфляційних витрат брався період прострочення виконання зобов`язань з 30.12.2020 року до 20.05.2022 року та сума заборгованості - 133 000,00 грн. Однак, такі розрахунки є помилковими з врахуванням того, що фактична заборгованість за поставлений товар становила 123   000,00   грн. та за мінусом суми ПДВ в кінцевому результаті становить 76   465,24 грн. Відповідно, з врахуванням порядку розрахунку, який застосований позивачем за період з 30.12.2020 року до 20.05.2022 року із врахуванням заборгованості станом на дату подачі позову, застосовуючи суму заборгованості - 76 465,24 грн., сума 3% річних становить 3   180,08 грн. та сума інфляційних витрат становить -19   338,06 грн. Просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.08.2022 року у справі № 914/998/22 та прийняти нове рішення, яким позов ФОП Круглової М.В. задоволити частково та стягнути з ТзОВ «Стрийтеплиця» на користь ФОП Круглової М.В. – основний борг у розмірі 76   465,24 грн., 3 % річних в сумі 3   180,08 грн. та інфляційні втрати в розмірі 19   338,06 грн.   

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі № 914/998/22 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 02.08.2022 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті   270  Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.
Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Обставини справи

19 грудня 2020 року між Фізичною особою-підприємцем Кругловою Мариною Валеріївною (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» (Покупець) укладено договір поставки товару № 19/12/20. Згідно із п. 1.1 договору Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити вартість вугілля кам`яного на умовах, викладених у даному договорі (а.с. 15-17).
Відповідно до п. 3.1 договору постачання товару до місця призначення проводиться залізничним транспортом за рахунок Покупця, погоджене з Покупцем місце ст. Стрий Львівської залізниці.
Підпунктами 3.1.1-3.1.3 пункту 3.1 договору сторони погодили, що Продавець зобов`язується після отримання письмової чи усної заявки від Покупця, наявності товару на складі Постачальника здійснити поставку товару. В строк не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання письмової чи усної заявки від Покупця поставити заявлену партію товару.
Підпунктами 3.2.2, 3.2.3 пункту 3.1 договору визначено, що Покупець зобов`язується прийняти поставлений Продавцем товар та до закінчення терміну оплати, визначеного п. 5.3, здійснити розрахунок вартості поставленого товару в повному обсязі.
Покупець здійснює розрахунок вартості поставленої продукції в повному обсязі по факту поставленого товару протягом трьох банківських днів від дати отримання партії товару (п. 5.3 договору).
У відповідності до п. 6.1 договору, витрати на транспортування (залізничний тариф, організація перевезень вантажу, винагорода експедитора та інші витрати) відносяться до витрат Покупця товару та оплачуються Покупцем товару.
Розвантаження товару й інші витрати, пов`язані з розвантаженням, проводяться за рахунок Покупця ( п.6.2 договору).
Згідно із п. 7.2 договору у випадку наявної заборгованості, Покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 відсотки річних за кожен день прострочення платежу.
24.12.2020 на виконання умов договору позивач здійснив поставку товару (вугілля кам`яне ГЖП 0-100) відповідачу в кількості 127 тон на загальну суму 333 824,58 грн., що підтверджується видатковою накладною № 8 та актом прийому передачі до видаткової накладної № 8 від 24.12.2020 та доставив товар на адресу Покупця за окрему плату в розмірі 68 384,00 грн., що підтверджується двосторонньо підписаним актом надання послуг №   7 від 24 грудня 2020 року (а.с. 18-20).
Як зазначає позивач у позовній заяві, Продавець належним чином виконав свої зобов`язання щодо поставки товару зазначеного у договорі поставки товару № 19/20/20 від 19.12.2020. Загальна вартість поставленого товару та наданих послуг склала 402   208,58 грн.
Разом з тим, відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по оплаті отриманого від позивача товару, здійснив лише часткову оплату в розмірі 269   208,58   грн., що підтверджується банківською випискою за період з 01.01.2021 по 01.10.2021 (а.с. 21-39).
13.07.2021 позивач звернувся до відповідача із претензією вих. № 2, в якій вимагав від ТзОВ «Стрийтеплиця» виконати свої зобов`язання за договором № 19/12/20 від 19.12.2020 належним чином та перерахувати на рахунок суму заборгованості  в розмірі 133   000,00 грн. (а.с. 40-42). Дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем щодо оплати вартості поставленої продукції, ФОП Круглова М.В. звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за поставлений та неоплачений товар у розмірі 167 791,56 грн., з яких 133   000,00 грн. основний борг, інфляційні втрати 29 249,35 грн. та 3 % річних у розмірі 5   542,21 грн. 

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні  договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
          Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
          Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Як встановлено судом, між Фізичною особою-підприємцем Кругловою Мариною Валеріївною (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» (Покупець) укладено договір поставки товару № 19/12/20 від 19.12.2020 року. Відповідно до умов договору Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити вартість вугілля кам`яного на умовах, викладених у даному договорі.
Договір № 19/12/20 від 19.12.2020 на підставі якого заявлено позовні вимоги, за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно із частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. 
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Так, п. 5.3 договору сторони погодили, що Покупець здійснює розрахунок вартості поставленої продукції в повному обсязі по факту поставленого товару протягом трьох банківських днів від дати отримання партії товару.
У відповідності до п. 6.1 договору, витрати на транспортування (залізничний тариф, організація перевезень вантажу, винагорода експедитора та інші витрати) відносяться до витрат Покупця товару та оплачуються Покупцем товару.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та підтверджено матеріалами даної господарської справи, ФОП Круглова М.В. на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки № 19/12/20 від 19.12.2020 поставила, а ТзОВ «Стрийтеплиця» прийняло товар в кількості 127 тон вугілля кам`яного ГЖП 0-100 на загальну суму 333   824,53 грн., що підтверджується копією видаткової накладної № 8 від 24.12.2020 та здійснила його доставку на адресу Покупця за окрему плату в розмірі 68 384,00 грн., що підтверджується актом надання послуг №7 від 24 грудня 2020.
Водночас, відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по оплаті отриманого від позивача товару та здійснив часткову оплату за поставлений товар.
Як зазначено судом першої інстанції, ТзОВ «Стрийтеплиця» здійснило часткову оплату за поставлений товар: 30.12.2020 – 48 384,00 грн.; 06.01.2021 – 20 000,00 грн.; 16.02.2021 – 13 824,58 грн.; 17.02.2021 – 4 000,00 грн.; 19.02.2021 – 10 000,00 грн.; 24.02.2021 – 15 000,00 грн.; 26.02.2021 – 10 000,00 грн.; 03.03.2021 – 8 000,00 грн.; 04.03.2021 – 10   000,00 грн.; 05.03.2021 – 10 000,00 грн.; 22.03.2021 – 10 000,00 грн.; 23.03.2021 – 10   000,00   грн.; 16.04.2021 – 50 000,00 грн.; 22.04.2021 – 50 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 01.10.2021.
Відтак, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем сплачено за поставлений товар в загальній сумі 269   208, 58 грн. та відповідно суд дійшов висновку, що заборгованість на момент подання позову до суду становила 133 000,00 грн.
При цьому, суд першої інстанції помилково не врахував, що 28.09.2021 року ще була одна оплата ТзОВ «Стрийтеплиця» за поставлений товар у розмірі 10 000, 00 грн. 
Із наявної в матеріалах справи заключної виписки за період з 01.01.2021 по 01.10.2021 року, виданої AT «Приватбанк», на яку покликається суд першої інстанції, вбачається, що на останній сторінці цієї заключної виписки відображено надходження від ТзОВ «Стрийтеплиця» за номером документа №1218, дата операції і час операції 28.09.2021 року, 17:22 год., призначення платежу -«оплата за вугілля згідно pax. 12 від 21.12.2020 року», сума « 10 000,00 грн.» (а.с. 39).
Отже, відповідачем фактично сплачено за поставлений позивачем товар в загальній сумі 279 208, 58 грн. та відповідно заборгованість станом на дату подання позову фактично складала 123 000,00 грн.
Враховуючи несвоєчасну та часткову оплату відповідачем товару, позивач нарахував інфляційні втрати в розмірі 29   249,35 грн. та 3 % річних в сумі 5   542,21 грн.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, з якими погодився суд першої інстанції, при вирішення даної справи, для розрахунку 3% річних в розмірі 5   542,21 грн. та інфляційних витрат в сумі 29   249,35 грн. брався період прострочення виконання зобов`язань з 30.12.2020 року до 20.05.2022 року та сума заборгованості - 133 000,00 грн. (а.с. 5-7). Однак, такі розрахунки є помилковими з врахуванням того, що фактична заборгованість за поставлений товар становила 123   000,00   грн.  
Відтак, колегія суддів не погоджується з присудженими судом першої інстанції до стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 5   542,21 грн. та інфляційних втрат в сумі 29   249,35 грн., оскільки суд помилково не врахував, що у здійсненому позивачем розрахунку даних позовних вимог не відображено проведеної відповідачем 28.09.2021 року оплати у розмірі 10   000, 00 грн.
Здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд констатує наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5   125,50 грн. 3% річних та 27 050,15 грн. інфляційних втрат нарахованих за період з 30.12.2020 року до 20.05.2022 року.
Колегія суддів відхиляє покликання скаржника про наявність підстав для зменшення розміру заборгованості на суму ПДВ, у зв`язку з тим, що позивачем належно не зареєстровано жодної податкової накладної, внаслідок чого ТзОВ «Стрийтеплиця» понесло додаткове фінансове навантаження, збитки. Оскільки, наведені обставини не стосуються предмета даного спору.
Таким чином, колегія суддів частково визнає правомірними вимоги апеляційної скарги відповідача.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із частиною 1    статті 277 Господарського процесуального кодексу України    підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4)    порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наслідками апеляційного перегляду колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржене судове рішення підлягає частковому скасуванню відповідно до п.3    ч.1    ст.277 ГПК України.

Судові витрати

З огляду на те, що суд частково задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця», б/н від 22 серпня 2022 року задоволити частково.
Рішення Господарського суду Львівської області від 02.08.2022 року у справі №914/998/22 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» (82464, Львівська обл., Стрийський р-н., с. Станків, вул. Січових Стрільців, буд. 79, код ЄДРПОУ 02777916) на користь Фізичної особи-підприємця Круглової Марини Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 12   615,91 грн. Прийняти в цій частині нове рішення. В задоволенні позову відмовити.
Рішення Господарського суду Львівської області від 02.08.2022 року у справі №914/998/22 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» (82464, Львівська обл., Стрийський р-н., с. Станків, вул. Січових Стрільців, буд. 79, код ЄДРПОУ 02777916) на користь Фізичної особи-підприємця Круглової Марини Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 155   175,65 грн. заборгованості залишити без змін.
Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» (82464, Львівська обл., Стрийський р-н., с. Станків, вул. Січових Стрільців, буд. 79, код ЄДРПОУ 02777916) на користь Фізичної особи-підприємця Круглової Марини Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 328,10    грн. судового збору за розгляд позовної заяви.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Круглової Марини Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» (82464, Львівська обл., Стрийський р-н., с. Станків, вул. Січових Стрільців, буд. 79, код ЄДРПОУ 02777916) 279,11    грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач)                                                   Якімець Г.Г.

Суддя                                                                                          Бойко С.М.

Суддя                                                                                          Бонк Т.Б.