ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/6831/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
     розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
          на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року (головуючий суддя Сацький Р.В.) 
          в адміністративній справі №280/6831/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-  

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 05.08.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, в якому просив (а.с. 1-3, 22-23):
- визнані протиправною бездіяльність відповідача щодо підготування та направлення подання до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області для поверненню ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло;
- зобов`язати відповідача підготувати та направити подання до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області для повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.          В обґрунтування позову вказано, що 06.04.2021 ним було придбано квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні договору позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 7393,88 грн. Позивач придбав житло вперше, а тому вважає, що відповідно до п.9 ст. 1 Закону України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” сплатив такий збір безпідставно. На заяву від 01.06.2021 про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 7393,88 грн, позивачем отримано відповідь від відповідача, якою повідомлено про неможливість повернення помилково сплачених коштів у зв`язку з   відсутністю в системі реєстрації прав на нерухоме майно вичерпного переліку власників нерухомого майна та Пенсійний фонд   в повній мірі не володіє   інформацією щодо осіб, які придбавають житло вперше. Позивачі вважають, що такі дії відповідача порушують їх право на повернення помилково сплаченого пенсійного збору.          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року позов задоволено у повному обсязі.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сформувати та надати ОСОБА_1 подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 26.04.2021 у розмірі 7393,88 грн, сплаченого згідно з квитанцією № 0021932 від 26.04.2021.
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, тому саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Разом з цим суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача сформувати та надати позивачу подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 26.04.2021   у розмірі 7393,88 грн, сплаченого згідно з квитанцією №0021932 від 26.04.2021.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
 В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, що позивач не надав ані до суду, ані до відповідача необхідного пакету документів, зазначеного у пп. «в» п.15-2 Порядку №1740, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Разом з цим, на адресу суду від третьої особи без самостійних вимог (Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області) надійшло клопотання, в якому просить врахувати при розгляді справи це клопотання, розглядати апеляційну скаргу за наявними матеріалами справи та направити адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області копію відповідного судового рішення.  
Вказує, що з 31.12.2021 змінено порядок повернення помилково або надміру зарахованих коштів з державного та місцевих бюджетів. Починаючи з 31.12.2021 подання про повернення коштів в електронній формі подаються органом, що контролює справляння надходжень бюджету, до відповідного Головного управління Державної казначейської служби України, а не платником у паперовому вигляді, як було зазначено раніше у Порядку №787.   
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
          Судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2021 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1709, згідно з якого Позивач придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна:2202232723101.
Відповідно до пп. 2.1 Розділу 2  Договору купівлі-продажу квартири ціна  встановлена в розмірі 739 388грн.
Під час укладання договору купівлі-продажу квартири позивачем сплачено 7393,88 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна (1% її вартості), що підтверджується квитанцією  №0021932 від 26.04.2021. 
Позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки вперше придбав квартиру. Відповідач відмовив у задоволенні заяві.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення до казначейської служби відповідного подання для повернення 7393,88грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. 
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997  № 400/97-ВР.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997  № 400/97-ВР.
Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” (№ 400/97-ВР), платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. 
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (Порядок №1740).
Згідно з пунктом 15-1 Порядку №  1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Пункт 15-3 Порядку №  1740 передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.  
Матеріалами справи підтверджується, що позивач придбав квартири у власність за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим в нотаріальному порядку та зареєстрованим в реєстрі за №1709 (а.с. 7).
Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно  (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна) про реєстрацію права власності підтверджує, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Сплата позивачем 1% вартості квартири (7393,88 грн) підтверджується квитанцією №0021932 від 26.04.2021 (а.с. 6).
Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013  №787.
Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. 
Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. 
Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Відповідач у відзиві на позов (а.с. 37-40-42), а також в апеляційній скарзі зазначив, що позивач звернувся 01.06.2021 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про повернення безпідставно сплаченого збору та надав до заяви:
- копію договору купівлі-продажу від 26.04.2021; 
- копію квитанції від 26.04.2021; 
- інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.06.2021; 
- копію довідки з місця проживання про відсутність житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. 
Водночас, відповідач зазначив, що окрім об`єкта нерухомого майна, придбаного за договором купівлі-продажу від 26.04.2021 за адресою АДРЕСА_1 , значиться інформація про об`єкт нерухомого майна – земельна ділянка, дата державної реєстрації 31.07.2015 за адресою Дніпропетровська обл.,  Томаківській р-н, с. Стрюківка, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства. 
Відповідач зазначає, що позивачем не подано ані відповідачу, ані суду необхідний пакет документів, що визначений у підпункті «в» пункту 15-2 Порядку 1740.
Та посилається на те, що за таких обставин були відсутні підстави для формування Подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки позивачем не надано належних доказів, які б підтвердили відсутність набуття права власності на нерухоме майно до укладення договору купівлі-продажу від 26.04.2021.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно пп. «в» пункту 15-2.Порядку № 1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
- особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
При цьому, слід зазначити, що відповідач безпосередньо підтверджує в відзиві на позивну заяву та в апеляційній скарзі, що позивачем до заяви від 01.06.2021 року про повернення збору, крім іншого, була додана копія довідки з місця проживання про відсутність житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.
Отже, позивачем при подачі заяви від 01.06.2021 року про повернення збору - виконана вимога, передбачена підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку 1740.
Таким чином спростовуються доводи відповідача, що позивачем подано не весь пакет документів для вирішення питання про повернення безпідставно сплаченого збору.
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що в Україні на даний час відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.
Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини 1  статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.
Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.
За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. 
Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. 
В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.
Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.
Відповідно до  статті 6 КАС України  суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано враховував правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.
Таким чином, посилання на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими.
Відповідно до ч.5  ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вищевикладена позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка була викладена в постанові суду від 13.12.2018 у справі №813/969/17, від 30.09.2019 у справі №819/1727/16.
Разом з тим, з урахуванням порядку повернення помилково сплачених/зарахованих коштів, який закріплено в Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, подання про повернення коштів до органу Казначейства повинно подаватись саме платником, яким сплачено такі кошти, разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (пункт 5 Порядку). 
Зазначений порядок не містить застереження щодо направлення подання про повернення коштів безпосереднього до органу Казначейства органом який здійснює контроль правильністю зарахування коштів, в даному випадку органом Пенсійного фонду.
За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача сформувати та надати позивачу подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 26.04.2021   у розмірі 7393,88 грн, сплаченого згідно з квитанцією №0021932 від 26.04.2021.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачем, не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову та зобов`язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.          Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи, викладені відповідачем. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 27.09.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови складений 30.09.2022.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова