КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                               __________________________________
Справа №363/4124/15-ц
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/10778/2022
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
2 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                  
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                    при секретарі                      Баллі Л.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ганенка Романа Андрійовича на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року (суддя Чірков Г.Є.) про відмову у відстрочці виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,
 
встановив:
 
постановою Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 3 травня 2022 року, зобов`язано ОСОБА_1 відновити стан земельної ділянки ОСОБА_2 загальною площею 0,0987га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221882201:21:023:0113, який існував до порушення її прав щодо володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, шляхом приведення її у придатний для використання стан, включаючи знесення споруди - паркану, від поворотної точки межі паркану ОСОБА_1 - літери «Б» на північний захід до точки «В» - довжиною 6м та від поворотної точки межі паркану - літери «Б» на південний схід до точки «А» - довжиною 11,5м з викорчовуванням фундаментних опорних стовпів паркану та повернути їй, як власнику, 4,9кв.м. спірної земельної ділянки без паркану та його залишків.
23 червня 2022 року постановою головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мовчун Т.С. відкрито виконавче провадження №69280427 з примусового виконання виконавчого листа №363/4124/15, виданого 19 січня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області щодо виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року відстрочено виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року у даній цивільній справі у виконавчому провадженні №69280427 до 10 серпня 2022 
                                                               
року. 
10 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ганенко Р.А. надіслав до суду заяву, в якій просив надати ОСОБА_1 відстрочку на виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року у строк до 10 жовтня 2022 року.
Обґрунтовуючи заяву, представник ОСОБА_1 - адвокат Ганенко Р.А. зазначав, що резолютивна частина постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року фактично передбачає виконання будівельних робіт з демонтажу паркану, однак самостійно виконати такі роботи відповідач не може з огляду на свій похилий вік та стан здоров`я. 
Представник відповідача зазначав, що відповідно до результатів огляду лікаря невролога, проведеного 26 липня 2022 року у ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», у ОСОБА_1 діагностовано повторний перенесений інфаркт головного мозку, церебральний атеросклероз, прогресуючу судинну лейкоенцефалопатію. У хворого також діагностовано цервікалгію, больовий та м`язово-тонічний синдром, міелопатію на шийному рівні.
Представник відповідача стверджував, що ОСОБА_1 рекомендовано провести ряд обстежень, а саме: МРТ головного мозку та шийного відділу хребта, ЕКГ та декілька аналізів, а також пройти лікування в умовах стаціонару, обмеження фізичного та емоційного навантаження, контроль артеріального тиску тощо.
Крім того представник відповідача посилався на те, що відповідно до довідки від 8 серпня 2022 року ОСОБА_1 проходить лікування на денному стаціонарі за місцем проживання у Димерській амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Термін вказаного лікування складає 3 тижні.
Представник відповідача стверджував, що після проходження курсу інтенсивного медикаментозного лікування, термін реабілітаційного періоду складає від 1,5 до 2 місяців, під час якого хворому категорично забороняється будь-яке фізичне та емоційне навантаження, а примус до вчинення будь-яких дій, пов`язаних з фізичними та емоційними навантаженнями, може призвести до третього інсульту та спричинити втрату можливості самостійного пересування, а в гіршому випадку навіть втрату життя. 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ганенка Р.А. відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ганенко Р.А. просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення його заяви про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року.
Представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про надання відстрочки виконання судового рішення, не врахував наявність у відповідача тяжкого захворювання та прийшов до помилкового висновку про відсутність допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на зловживання заявником своїми процесуальними правами та обов`язками, які спочатку були спрямовані на затягування розгляду справи, а потім і на затягування виконання судового рішення.
Крім того ОСОБА_2 зазначає, що вимоги апеляційної скарги втратили сенс, оскільки бажана для ОСОБА_1 дата відстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року, а саме 10 жовтня 2022 року, вже минула.
Також ОСОБА_2 просить застосувати до боржника заходи процесуального примусу у вигляді штрафу за зловживання процесуальними правами з метою перешкоджання судочинству.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Ганенко P.A. направив на електронну пошту 
Київського апеляційного суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та 
                                                              
відсутність ОСОБА_1 , яке підписано електронним підписом адвоката.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Дарди Б.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив застосувати заходи процесуального примусу до ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Постановою Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 3 травня 2022 року, зобов`язано ОСОБА_1 відновити стан земельної ділянки ОСОБА_2 загальною площею 0,0987га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221882201:21:023:0113, який існував до порушення її прав щодо володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, шляхом приведення її у придатний для використання стан, включаючи знесення споруди - паркану, від поворотної точки межі паркану ОСОБА_1 - літери «Б» на північний захід до точки «В» - довжиною 6м та від поворотної точки межі паркану - літери «Б» на південний схід до точки «А» - довжиною 11,5м з викорчовуванням фундаментних опорних стовпів паркану та повернути їй, як власнику, 4,9кв.м. спірної земельної ділянки без паркану та його залишків.
19 січня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області виданий виконавчий лист на виконання постанови суду.
Постановою головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мовчун Т.С. від 23 червня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69280427 щодо виконання рішення суду.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року відстрочено виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року у даній цивільній справі у виконавчому провадженні №69280427 до 10 серпня 2022 року. 
10 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ганенка P.A. звернувся із повторною заявою про відстрочку виконання рішення суду до 10 жовтня 2022 року, посилаючись на те, що боржник за станом здоров`я не має можливості виконати рішення суду.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що обставини, на які посилається представник ОСОБА_1 - адвокат Ганенко P.A., як на підстави для відстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року, судом вже були враховані та стали підставою для відстрочення виконання рішення суду до 10 серпня 2022 року. Інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим після 10 серпня 2022 року, суду подано не було.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або 
порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи 
                                                                
членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах «Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції».
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного 
                                                                         
захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.
З матеріалів справи вбачається, що обставини, на які посилається представник ОСОБА_1 - адвокат Ганенко P.A., як на підстави для відстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 3 листопада 2021 року, вже були враховані Вишгородським районним судом Київської області в ухвалі від 27 липня 2022 року і боржнику надавалася відстрочка виконання рішення суду до 10 серпня 2022 року, а відтак підстав для повторного врахування цих же обставин, суд не вбачає.
Колегія суддів вважає, що представником боржника не наведено виключних обставин, які унеможливлюють виконання боржником судового рішення.
Крім того, колегія суддів враховує, що даний спір вирішується судом з 2015 року, а відтак подальше затягування виконання рішення суду, призводить до порушення прав та інтересів ОСОБА_2 на користування своєю власністю, що є неприпустимим.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ганенка P.A. про відстрочення виконання рішення суду є правомірним.
Колегія суддів звертає увагу, що судове рішення не зобов`язує ОСОБА_1 особисто здійснювати знесення паркана, а відтак він не позбавлений можливості доручити виконання цих дій спеціалізованій установі або приватному фахівцю.
Разом з цим, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу за зловживання ним своїми процесуальними правами, про що просить ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу.
Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України  учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
Залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п.1 ч. 2 ст. 44 ЦПК).
Частиною 4 статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Положеннями ст. 435 ЦПК України передбачено право сторони звернутися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду.
При цьому, заява представника боржника про відстрочку виконання судового рішення, подана до суду 1 липня 2022 року, була задоволена судом, а відтак боржник мав право звернутися до суду із повторною заявою, що, на думку колегії суддів, не є зловживанням процесуальними правами. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, правильно 
                                                                   
застосував норми матеріального і процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд
 
                                                     постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ганенка Романа Андрійовича залишити без задоволення, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 11 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач                                                        І.М. Рейнарт  

Судді                                                                           Г.М. Кирилюк

                                                                                                Т.А. Семенюк