КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №359/2720/21                                                                                             головуючий у І інстанції: Чирка С.С. провадження 22-ц/824/7767/2022                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
15 листопада 2022 року                                                                              м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Суханової Є.М.
за участю секретаря: Даньшиної І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України, про зобов`язання вчинити дії.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
ВСТАНОВИВ:
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що він проходив службу в Окремому контрольно-пропускному пункті «Київ» Центрального регіонального управління Адміністрації Державної прикордонної служби України м.Бориспіль(надалі - ОКПП «Київ») та має звання старшого прапорщика запасу, склад сім`ї три особи, перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в загальному порядку.
Він та члени його сім`ї не були забезпечені службовим житлом для постійного користування за місцем проходження військової служби, участі в приватизації житла не приймали.
03 липня 2019 року його на підставі наказу начальника ОКПП «Київ» по особовому складу звільнено у відставку за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час.
Вважає, що має право на виплату йому та членам його сім`ї грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення відповідно до Порядку визначення розміру і надання віськовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.
Вказував, що 13 січня 2021 року ОКПП «Київ» листом повідомив його про те, що заява від 30 грудня 2020 року про виплату грошової компенсації за належне житлове приміщення розглянута та у разі виділення коштів у поточному році на виплату грошової компенсації за належне жиле приміщення, буде організовано роботу щодо виплати такої компенсації особам, які перебувають на квартирному обліку.
02 грудня 2020 року Виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області як орган опіки та піклування своїм листом повідомила Міністерство внутрішніх справ України, що не заперечує проти виплати громадянину ОСОБА_1 як особі, родина якого перебуває разом з малолітнім сином, на квартирному обліку, грошової компенсації за неотримане жиле приміщення.
Просив зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України та Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ» Державної прикордонної служби України вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 та членам його сім`ї: дружині - ОСОБА_2 , сину - ОСОБА_3 , грошової компенсації, відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян».
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня              2022 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким позов задовольнити, з підстав визначених при подачі позову.
Зазначає, що ненадання йому спірної грошової компенсації є грубим порушенням його прав та охоронюваних інтересів, з підстав зазначених в позовній заяві. 
У відзиві на апеляційну скаргу Адміністрація державної прикордонної служби України вказує, що суд першої інстанції вірно з`ясував обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. 
 
В судовому засіданні представники ОКПП «Київ», Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства внутрішніх справ України виступили проти задоволення апеляційної скарги. Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.  
У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту звернення до житлової комісії в передбаченому законодавством порядку. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно витягу із наказу начальника ОКПП «Київ» Центрального регіонального управління Адмінстрації державної прикордонної служби України» №254-ос від 03.07.2019 припинено(розірвано) контракт та виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , звільненого у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу. Вислуга років на 03 липня 2018 року становить 23 роки 20 днів (а.с.22).
Приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. 20.12.2020 року за реєстровим номером 3132,3132 засвідчено нотаріальну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,які діяли від свого імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 про згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання та не отримане жиле приміщення (а.с.33).
Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» №167 від 03.12.2020 року ОСОБА_1 значиться в списках на отримання житлових приватизаційних чеків за адресою: Чернігівська область, Коропський район, с.Жовтневе, які знаходяться в відділенні №10024/0118 та на 03.12.2020 року житловий приватизаційний чек не використав, в приватизації Державного житлового фонду участі не приймав (а.с35).
З довідки філії - Головного управління по м.Києву та Київській області ТВБВ№10026/0901 АТ «Ощадбанк» вих.№1105 від 27.11.2020, яка видана ОСОБА_1 вбачається, що списки на приватизацію житла за адресою: Київська область ,м.Бориспіль в/ч 1492 та Київська область м.Бориспіль, ОКПП «Київ» в Банк не надходили (а.с.36).
З довідки філії -Головного управління по м.Києву та Київській області ТВБВ№10026/0901 АТ «Ощадбанк» вих.№1106 від 27.11.2020, яка видана ОСОБА_1 вбачається, що списки на приватизацію житла за адресою: Київська область ,м.Бориспіль ОКПП «Київ» в Банк не надходили (а.с.37).
02 грудня 2020 року Виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області як орган опіки та піклування своїм листом адресованому Міністерству внутрішніх справ України, проте що не заперечує проти виплати громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особі, родина якого перебуває разом з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартирному обліку, грошової компенсації за неотримане жиле приміщення.
Наказом №863-АГ від 03.12.2020 року ОКПП «Київ» створено житлову комісію ОКПП «Київ» (а.с.73).
26 листопада 2020 року ОСОБА_4 подав рапорт Голові житлової комісії ОКПП «Київ» підполковнику ОСОБА_5 в якому зазначив, що дає згоду на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї житлове приміщення (а.с.74).
Згідно витягу з протоколу №21 засідання житлової комісії ОКПП «Київ» від 09.12.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової компенсації за належне жиле приміщення у зв`язку з тим, що ним не надано повний пакет документів, передбачених п.11 Порядку №278 (а.с.109).
30 грудня 2020 року ОСОБА_6 начальнику ОКПП «Київ» подав заяву про виплату грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї жиле приміщення. В цій заяві зазначено, що перелік документів додано до житлової справи в повному обсязі (а.с.32).
13 січня 2021 року Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ» Державної прикордонної служби України (далі - ОКПП «Київ») своїм листом № 702/К-140 адресував відповідь ОСОБА_7 в якій зазначено, що його заява від 30.12.2020 « Про виплату грошової компенсації' за належне житлове приміщення ОКПП «Київ» уважно розглянута та у разі виділення коштів у поточному році на виплату грошової компенсації за належне жиле приміщення, ОКПП «Київ» буде організовано роботу щодо виплати такої компенсації особам, які перебувають на квартирному обліку ОКПП «Київ» та письмово повідомлено його про право на отримання такої компенсації (а.с.48).
 
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 2 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей  грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728, дія цього Порядку поширюється на: військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей; осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей; сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.
Військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла (п. 3 Порядку).
Згідно п. 11 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 728 для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи: рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) військовослужбовця та членів його сім`ї; копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копія свідоцтва про шлюб (за наявності); копія свідоцтва про народження дитини (за наявності); копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.
Відповідно п.12 цього ж порядку житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.
 
Місцевий суд в оскаржуваному рішенні вірно зазначив, що рішення про надання чи відмову у наданні компенсації позивачу за заявою від 30 грудня 2020 року житловою комісією ОКПП «Київ» не приймалося, а відповідь начальника ОКПП «Київ» від 13 січня 2021 року за № 702/К-140 не є рішенням житлової комісії.
Таким чином, звернення ОСОБА_1 із позовом є передчасним, оскільки ним не надано доказів на підтвердження звернення до житлової комісії із повним переліком документів, які передбачених зазначеним вище порядком, та відповідно рішення житловою комісією у зв`язку з цим не могло бути прийнято.
Вищевказана обставина являється підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. При цьому, представник позивача жодним чином не спростовує вказаного в апеляційній скарзі, а повторно вказує підстави звернення із позовом зазначені в позовній заяві.
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня              2022 року залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «17» листопада 2022 року.

Головуючий
 
Судді: