ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6321/22 Справа № 207/317/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
        за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Орлов Олег Анатолійович, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Віктор Вікторович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

                                В С Т А Н О В И Л А:
       У лютому 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Орлов Олег Анатолійович, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Віктор Вікторович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
       В обґрунтування позову зазначила, що 02 вересня 2018 року в пункті здійснення прикордонного контролю Республіки Польща «Корчова» померла її тітка ОСОБА_5 . Вона, її племінниця, є єдиною спадкоємицею за законом.
       Після смерті тітки відкрилася спадщина, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала померлій на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об`єднання» згідно з розпорядженням (наказом) від 20 листопада 2002 року № 5753. Загальна площа квартири складає 45,2 кв.м. ОСОБА_5 була єдиною власницею зазначеної квартири, була зареєстрована за вказаною адресою і постійно проживала там. Відомості стосовно переходу права власності від ОСОБА_6 до інших осіб в БТІ м. Кам`янське відсутні.
       Тому, дізнавшись про смерть тітки, вона звернулася до дільничого інспектора Баглійського РВ Дворянчук Олександра Олексійовича з питань порядку отримання свідоцтва про смерть тітки, а також для з`ясування обставин, хто саме проживає в квартирі після смерті тітки, де знаходяться важливі документи. Він поспілкувавшись з нею передав їй офіційний лист з Генерального консульства (комендатури поліції Польщі щодо факту смерті тітки) від 02.09.2018 року. Також дільничий порекомендував їй звернутися до адвоката ОСОБА_7 , який є колишнім співробітником поліції.
       Вона звернулася до вказаного адвоката, останній привів її до приватного нотаріуса Красношлика В.В., в конторі якого вона 12 грудня 2018 року видала довіреність Московчуку А.М. на представлення її інтересів, а саме: «вести справи з оформлення моїх спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєструвати моє право власності на успадковане рухоме та нерухоме майно, а також вести від мого імені справи в усіх судових та правоохоронних органах України з усіма правами (без обмежень)...» і за порадою ОСОБА_7 12 грудня 2018 р. вона подала заяву на відкриття спадщини та відкрила у цього нотаріуса спадкову справу. Спадкова справа була зареєстрована 22.01.2019 р., номер у Спадковому реєстрі 63643734.
       19 листопада 2019 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношликом В.В. їй була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на підставі наданих нею документів немає можливості встановити родинні відносини між ОСОБА_2 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Протягом року ОСОБА_7 спілкувався із нею, навіть звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між племінницею та тіткою.
       21 лютого 2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська у справі № 207/4011/19 (провадження № 2-о/207/7/20) ухвалено рішення, яким встановлено юридичний факт родинних відносин між племінницею ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та її рідною тіткою ОСОБА_9 ; також встановлено юридичний факт, що ОСОБА_8 є рідною тіткою по-батькові ОСОБА_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили 23 березня 2020 року.
       Отримавши копію судового рішення, вона знову звернулася до нотаріуса ОСОБА_10 , надавши йому це рішення, оскільки станом на 19 листопада 2019 року його відсутність була єдиною підставою для відмови їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.
       На початку 2020 року ОСОБА_7 повідомив їй про те, що йому стало відомо, що у квартири вже інший власник, і вона не має до неї ніякого відношення. І взагалі, їй потрібно тепер сидіти тихо і нічого не робити, бо квартира тепер належить «третім особам», які дуже серйозні і небезпечні, однак, ОСОБА_7 також повідомив, що до її візиту у нього в офісі був представник цих «третіх осіб» (представник нових власників квартири), який нібито має бажання зустрітися із нею і запропонувати якусь суму в рахунок компенсації за цю квартиру. Представником, який їй потім зателефонував, є ОСОБА_11 , можливо також колишній співробітник поліції. Вони зустрілися утрьох в офісі у ОСОБА_7 , і ОСОБА_11 запропонував їй в якості компенсації за втрачену квартиру суму в розмірі 4 тисячь доларів США. На вказану пропозицію вона не погодилась.
       05 травня 2020 року приватним нотаріусом Красношлик В.В. їй знову видається постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: даною постановою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартиру АДРЕСА_1 . Цього разу підставою для відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначена неможливість встановити склад спадкового майна, а саме належність померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , квартири АДРЕСА_1 .
       Крім того, нотаріус надав їй роздруківку Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої 06 березня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Орловим О.А. було зареєстровано право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 331, за ОСОБА_1 , яка і зареєстрована власницею спірної квартири на даний час. При цьому нотаріус ОСОБА_10 сказав, що їй потрібно було погодитися на пропозицію представника нових власників квартири, інакше вона не отримає взагалі нічого.
       Дізнавшись про це, вона звернулася за юридичною допомогою до іншого адвоката. Адвокат Моськіна С.М. отримала від ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» відповідь від 20.05.2020 року за вих. №734 на адвокатський запит, відповідно до якої з 20 листопада 2002 року ОСОБА_12 має в приватній власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 2 кв. м, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 20 листопада 2002 року Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об`єднання». Дане Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 20 листопада 2002 року № 5753. Також у відповіді па запит повідомляється, що відомості стосовно переходу права власності від ОСОБА_12 до інших власників на підприємстві відсутні.
       Їй достеменно відомо, що з моменту отримання даної квартири її тітка проживала в ній, отримала у власність (приватизувала), ця квартира була її єдиним житлом до настання її смерті, вона нікому її не відчужувала. Але, потрапивши до тітки в квартиру після її смерті, вона з`ясувала, до правовстановлюючі документи на квартиру відсутні, чим і скористались Відповідачі. Відповідач ОСОБА_3 ніколи не був власником цієї квартири, не проживав в ній. Право власності незаконно перейшло до Відповідача ОСОБА_3 , і останній на момент укладання договору купівлі-продажу не набув належних (законних) підстав для розпорядження спірним об`єктом нерухомості.        
       Крім того, їй відома наступна інформація: - 02 березня 2020 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 продав, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , купила у нього спірну квартиру. При цьому на підтвердження свого права власності на квартиру, гр. ОСОБА_3 надав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Орлову О.А. свідоцтво про право власності на житло, видане ДП «Придніпровське житлово-комунальне об`єднання» 20.11.2002 року згідно з розпорядженням № 5753 від 20.11.2002 р. зареєстроване БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі за № 21939 кн. 141; Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг Хабло К.О. 16.12.2019 року, номер запису про право власності 34761556, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1993305012104, відповідно до Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 19427097 від 20.12.2019 р. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Орловим О.А.
       06 березня 2020 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Орлов О.А. посвідчив договір купівлі-продажу цієї ж квартири, а саме ОСОБА_4 продала квартиру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . На даний час ОСОБА_1 є власницею квартири (відповідно до Реєстру).
       Вона не можу надати суду належні письмові докази вищезазначених фактів щодо переходу права власності, оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта.
       Отже, вона не має змоги надати відповідні реєстраційні справи щодо проведення реєстраційних дій з квартирою АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вони можуть бути надані у даному випадку лише за ухвалою суду про їх витребування.
       Враховуючи викладені обставини, які очевидно містять ознаки кримінального правопорушення, влітку 2020 року нею було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення із проханням внести відповідні відомості до Єдиного Реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування; визнати ОСОБА_2 потерпілою. Станом на день подання цього позову їй не відома інформація щодо руху кримінальної справи.
       Враховуючи вищезазначене є усі підстави для визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на вищезазначену квартиру та витребування зазначеної квартири від її останнього незаконного володільця на користь Позивача.
       Тому наявні підстави для скасування судом усіх попередніх записів про власників квартири АДРЕСА_1 , які отримали право власності на незаконних підставах: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
       Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Орлов Олег Анатолійович, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Віктор Вікторович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння – задоволено.
       Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після її тітки, ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв.м.
       Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ..
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 1362 гривні 00 копійок.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
       В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що 02 вересня 2018 року в пункті здійснення прикордонного контролю Республіки Польща "Корчова" померла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
       Після її смерті відкрилася спадщина а саме: квартира АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала померлій на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об`єднання» згідно з розпорядженням (наказом) від 20 листопада 2002 року № 5753. Загальна площа квартири складає 45,2 кв.м.
       12 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик В.В. із заявою про відкриття спадкової справи після померлої ОСОБА_8 .. Спадкова справа була зареєстрована 22.01.2019 р., номер у Спадковому реєстрі 63643734.
       19 листопада 2019 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношликом В.В. ОСОБА_2 була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на підставі наданих нею документів немає можливості встановити родинні відносини між ОСОБА_2 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Рішенням Баглійського районного судому м. Дніпродзержинська від 21 лютого 2020 року у справі № 207/4011/19 (провадження № 2-о/207/7/20) встановлено юридичний факт родинних відносин між племінницею ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та її рідною тіткою - ОСОБА_9 , а саме: встановлено юридичний факт, що ОСОБА_8 є рідною тіткою по-батькові ОСОБА_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили 23 березня 2020 року.
       05 травня 2020 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик В.В. на повторне звернення ОСОБА_2 було винесено постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: даною постановою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме належність померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , квартири АДРЕСА_1 .
       Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої 06 березня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Орловим О.А. було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 331 за ОСОБА_1 , яка зареєстрована власницею спірної квартири по теперішній час.
       Згідно копії свідоцтво про право власності на житло, видане ДП «Придніпровське житлово-комунальне об`єднання» 20.11.2002 року згідно з розпорядженням № 5753 від 20.11.2002 р. зареєстроване БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі за № 21939 кн. 141 квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 .
       Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2019 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг Хабло К.О. 16.12.2019 року, було зареєстровано Право власності на квартиру АДРЕСА_1 запис під номером 34761556, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1993305012104, відповідно до Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 19427097 від 20.12.2019 р.
       02 березня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Орловим О.А. було засвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 на підставі продав, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , придбала квартиру АДРЕСА_1 .
       06 березня 2020 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Орлов О.А. посвідчив договір купівлі-продажу цієї ж квартири, а саме ОСОБА_4 продала квартиру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . На даний час ОСОБА_1 є власницею квартири.
       Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив, що його мати - ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 за 5000 доларів США. Потім мати продала цю квартиру ОСОБА_1 яку він знайшов через сайт оголошень.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.
       Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
       Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
       Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1222 ЦК України.
       За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
       У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу.
       Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
       Статті 1261–1265 ЦК України визначають коло осіб, що входять до першої, другої, третьої, четвертої та п`ятої черг спадкоємців за законом.
       Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
       Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
       Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
       Згідно зі статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
       Відповідно до підпунктів 4.12, 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
       Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
       Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
       Згідно з роз`ясненями, які викладені у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
       Як встановлено судом, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_8 є її племінниця ОСОБА_2 . 
       Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 шляхом подачі до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу заяви про прийняття спадщини.
       Разом з тим, 19 листопада 2019 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношликом В.В. ОСОБА_2 була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на підставі наданих нею документів немає можливості встановити родинні відносини між ОСОБА_2 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Рішенням Баглійського районного судому м. Дніпродзержинська від 21 лютого 2020 року у справі № 207/4011/19 (провадження № 2-о/207/7/20) встановлено юридичний факт родинних відносин між племінницею ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та її рідною тіткою - ОСОБА_9 , а саме: встановлено юридичний факт, що ОСОБА_8 є рідною тіткою по-батькові ОСОБА_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили 23 березня 2020 року.
       05 травня 2020 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик В.В. на повторне звернення ОСОБА_2 було винесено постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: даною постановою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме належність померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , квартири АДРЕСА_1 .
       Встановлено, що на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , у праві власності якої на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 20 листопада 2002 року Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об`єднання», дане Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 20 листопада 2002 року № 5753 та було підтверджено ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» перебувала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 2 кв. м, відомості стосовно переходу права власності від ОСОБА_5 до інших власників на підприємстві відсутні, спадкоємців за законом окрім ОСОБА_2 не має, тому суд вважає належним та допустимим доказом Свідоцтво про право власності на житло від 20.11.2002 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , яке було видано згідно з розпорядженням (наказом) від 20.11.2002 року №5753 саме їй, а не ОСОБА_3 та технічний паспорт з Інвентарізаційної справи №19368 на квартиру АДРЕСА_1 , заявником якого 24.06.1999 року була ОСОБА_12 .
       Виходячи із зазначеного, суд першої інстанції, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції, дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог та визнання за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв.м.
       Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
       Подібні положення містяться й у статті 321 Цивільного кодексу України.
       Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
       Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статі 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.
       Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
       Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
       Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України.
       У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів (пункт 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).
       Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-117 цс 12.
       Водночас, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див., зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).
       Як зазначено вище, задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).
       У пункті 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
       Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника.
       Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
       Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши вказані норми матеріального права, обґрунтовано виходив із того, що спірна квартира, яка зареєстрована за ОСОБА_1 , підлягає витребуванню на користь спадкоємця ОСОБА_2 . 
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв.м., власником якої була ОСОБА_5 , і яка входить до складу спадщини, вибула з володіння титульного власника поза його волею, а тому підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння на користь спадкоємця.
       Права добросовісного набувача підлягають захисту, зокрема, шляхом застосування механізму, передбаченого статтею 661 ЦК України.
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
       Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: