П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/3956/20	
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з  позовом до відповідача та просив стягнути податковий борг на користь Державного бюджету України у розмірі                 524958,38 грн. 
В обґрунтування позову зазначалось, що відповідач є платником податків і зборів та має заборгованість із сплати податків на загальну суму 524958, 38 грн., а саме: адміністративні штрафи – 510 грн., військовий збір – 40329, 11 грн., податок на доходи фізичних осіб – 484119, 27 грн. Вказана сума боргу добровільно відповідачем не сплачена, тому вона підлягає стягненню у судовому порядку.   
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня                  2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у м. Миколаїв позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.  
Доводами апеляційної скарги зазначено, що під час проведення податкової перевірки головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у Миколаївській області Бочкарьовою І.С. не вірно було визначено розмір об`єкта оподаткування, що у свою чергу вплинуло на правильність визначення суми податкового боргу. Апелянт зазначає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є протиправними, тому висновки суду про наявність підстав для задоволення позову є передчасними.    
Крім того, апелянт звертає увагу, що документальна позапланова невиїзна перевірка була проведена позивачем з порушенням строків, визначених податковим законодавством та за відсутності належного повідомлення відповідача як про її проведення, так і про прийняті рішення за наслідками такого податкового контролю.
Позивач відзив на апеляційну скаргу у строк встановлений в ухвалі суду від 28.05.2021 р. про відкриття апеляційного провадження не надав.
31.05.2021 р. до суду надійшло клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішення в іншій справі № 400/3229/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2020 №00000813305, №000000823305, №000000833305, №000000803305 і вимоги від 11.03.2021 № 19406-50. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2021 року клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 31.05.2021 р. про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі  № 400/3956/20 до набрання законної сили рішенням у справі № 400/3229/21.
28 жовтня 2022 року до суду надійшло клопотання від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшло клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  про поновлення провадження у справі, оскільки рішення у справі №400/3229/21 набрало законної сили. 
Ухвалами  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2021 року поновлено провадження у справі № 400/3956/20  та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;                     2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 18.10.2006 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності 74.12.0 «діяльність у сфері бухгалтерського обліку та аудиту».
На підставі акту № 278/14-29-3305-11/2808606662 від 25.11.2019 року та даних інформаційних баз контролюючого органу Головним управлінням ДПС у Миколаївській області було сформовано та направлено засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення № 00000813305, № 00000823305, 00000833305 від 22 січня 2020 року.
11 березня 2020 року ГУ ДПС у Миколаївській області на адресу ОСОБА_1 було надіслано податкову вимогу № 19406-50, в якій зазначено, що загальна сума податкового боргу станом на 10 березня 2020 року становить 524958, 38 грн., у тому числі за основні платежі 319601, 85 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) – 80580, 46 грн., пеня – 124776, 07 грн.  
Враховуючи те, що податковий борг відповідачем не було самостійно сплачено, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом та просив стягнути заборгованість із сплати податків на підставі судового рішення. 
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції зазначив, що за відсутності добровільної сплати відповідачем суми заборгованості, вказана сума податкового боргу відповідача підлягає стягненню за рішенням суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).
В силу п. 36.1 ст. 36 ПК України, під податковим обов`язком визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
За визначенням, наведеного в п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України не сплачені платником податків, у встановлений Податкового кодексу України строк, суми узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) визнаються податковим боргом.
Згідно з п.59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Положеннями п.59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
За приписами пп.19-1.1.22 п. 19-1 ст.19-1 ПК України, погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюють контролюючі органи.
Контроль за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів покладено на контролюючі органи (пп.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України).
Крім того, підпунктом 19-1.1.34 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України на контролюючі органи покладено функцію застосування і своєчасного стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Право контролюючих органів на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини закріплено також в пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України.
На виконання вимог п.95.1 та 95.3 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючий орган зобов`язаний вживати заходи щодо стягнення податкового боргу з платника податків. При цьому за відсутності добровільної сплати існуючого податкового боргу такий може бути стягнутий у примусовому порядку на підставі рішення суду. 
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для стягнення податкового боргу з відповідача стала податкова вимога форми «Ф» № 19406-50 від 11.03.2020 р., яка сформована внаслідок прийняття податкових повідомлень-рішень № 00000813305,                         № 00000833305, № 00000823305, № 00000803305 від 22.01.2020 року. 
Між тим, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від             07.02.2022 р. у справі № 400/3229/21, що набрало законної сили 10.03.2022 р., визнано протиправними та скасовано як самі податкові повідомлення-рішення № 00000813305,                 № 00000833305, № 00000823305, № 00000803305 від 22.01.2020 року, так і податкову вимогу форми «Ф» № 19406-50 від 11.03.2020 р. на суму 524958, 38 грн. 
З огляду на викладені обставини, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення податкового боргу, оскільки вказані податкові повідомлення-рішення,  які стали підставою для прийняття податкової вимоги та сама податкова вимога, були скасовані,  судове рішення про їх скасування набрало законної сили.
Зазначені вище обставини  не існували та не були відомі суду першої інстацнії під час прийняття рішення по справі, на момент прийняття  оскаржуваного рішення  суд    всебічно, повно, правильно  та об`єктивно  розглянув справу та стягнув борг на підставі узгодженого податкового зобов`язання. 
Однак, у зв`язку зі скасуванням  податкової вимоги форми «Ф» № 19406-50 від 11.03.2020 р. на суму 524958, 38 грн., яка була підставою для прийняття такого рішення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, а у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Матерілами справи підтверджується, що відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий  збір у розмірі 11811,57 грн. (а.с. 106), а тому понесені судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області.
Керуючись  ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Головного управління ДПС у Миколаївській області – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигувань Головного управління ДПС у Миколаївській області /ЄДРПОУ 43144729, 54001, м. Миколаїв, вул.Лягіна, 6/ на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі                11811,57 грн. /одинадцять тисяч вісімсот одинадцять гривень 57 коп./

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець