КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Унікальний номер справи: 359/3670/22                                                    Постанова винесена суддею Ткаченком Д.В.
Номер апеляційного провадження: 33/824/2250/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
23 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Худик М.П., при секретарі судового засідання Мудренку А.М., за участю:
 
особи, яка притягається  до адміністративної відповідальності 	  ОСОБА_1 	
захисника 	Єльчанінової І.О. 	
 
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 червня 2022 року, стосовно 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, 
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. 
Згідно з постановою судді, 16 червня 2022 року о 23 год. 40 хв. на А/Д Бориспіль-Дніпропетровськ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з прийнятим рішення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи постанову судді винесеною з порушенням норм матеріального права, просить її змінити в частині адміністративного стягнення, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. 
В обґрунтування свої вимог ОСОБА_1 зазначає, що визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та сплатив штраф, однак з винесеним додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік не погоджується, оскільки вважає такий вид стягнення занадто суворим. 
Зокрема, апелянт вказує, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану його залучають до роботи в якості інструктора із тактичної підготовки, а для виконання поставлених завдань необхідно застосувати транспортні засоби для виїзду на полігон. 
Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на ті обставини, що на момент винесення оскаржуваної постанови знаходився на стаціонарному лікуванні, а саме з 27 червня 2022 року по 10 липня 2022 року, та 11 липня 2022 року звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про отримання копії постанови, яку отримав 12 липня 2022 року. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Єльчанінової І.О., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 червня 2022 року, на думку суду, є обґрунтованими.
Відповідно до матеріалів справи, оскаржувана постанова судді була прийнята 28 червня 2022 року за участю ОСОБА_1 , проте відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 22-23), ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 27 червня 2022 року по 10 липня 2022 року. 
Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи, копію постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 червня 2022 року ОСОБА_1 отримав 12 липня 2022 року, а апеляційну скаргу направив засобами поштового зв`язку 22 липня 2022 року, що підтверджується штрих-кодом відстеження поштового відправлення (а.с. 26), через що, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.  
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції в повній мірі не дотримані з огляду на наступне.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»       (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).
Судом першої інстанції в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Відповідно до п. 7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою алкотестера Драгер, результат огляду - 0,24 ‰ (а.с. 4).
Вказані обставини також зафіксовані на долученому до матеріалів справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого, огляд    ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 6810. (а.с. 9). 
Згідно інструкції до приладу Drager Alcotest 6810, технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено можливу похибку в залежності від температури навколишнього повітря та діапазону вимірювань масової концентрації етанолу мг/л, зокрема зазначені можливі похибки вимірювання ± 0,05 мг/л.
У відповідності з вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На переконання апеляційного суду, результат огляду у 0,24 ‰ не може свідчити про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки, та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Таким чином апеляційним судом встановлено обґрунтований сумнів в тому, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
 
п о с т а н о в и в:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 червня 2022 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити. 
Постанова оскарженню не підлягає.

                   Суддя
Київського апеляційного суду                                                                М.П. Худик