ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5454/22 Справа № 212/2113/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року                                                        м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді        Бондар Я.М.
суддів                    Зубакової В.П.,Остапенко В.О.

сторони
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року, яке постановлено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 травня 2022 року,
УСТАНОВИВ
У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі – ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача начальником дільниці №1 шахти ім. Фрунзе. 05.12.2005 року під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача з ОСОБА_1 стався нещасний випадок. Висновком МСЕК від 25.05.2006 року позивачу встановлено 30 % втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва та третю групу інвалідності. В подальшому при переогляді позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв`язку із трудовим каліцтвом та третю групу інвалідності з 17.10.2013 безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у побуті у зв`язку із фізичним станом викликаним виробничою травмою. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 234000,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача.
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 190 000    гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь держави судовий збір в розмірі 1900 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. 
Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди». 
Позивачем не надано первинну довідку МСЕК про встановлення втрати професійної працездатності.
При працевлаштуванні позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.
Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, наданого відзиву, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, та вбачається з трудової книжки позивача, що позивач ОСОБА_1 у період з 12.09.1994 року по 10.03.1998 року працював на посаді підземного гірничого майстра, з 10.03.1998 року по 06.11.2000 року на посаді начальником дільниці, з 06.11.2000 року по 02.07.2001 року гірничим майстром, з 02.7.2001 року по 01.06.2006 року начальником дільниці, з 01.06.2006 року по 04.01.2010 року начальник зміни управління охорони шахти ПрАТ «Суха Балка», 04.01.2010 року звільнений із скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.18-22).
Відповідно до Акту №6 розслідування нещасного випадку, що стався 05.12.2005 року об 11-00 год. з начальником дільниці №1 шахти ОСОБА_1 , згідно п.15 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» випадок раптового погіршення стану здоров`я начальника дільниці №1 шахти імені Фрунзе ВАТ «Суха Балка» ОСОБА_1 вважається таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с.12-14).
Згідно п. 7 зазначеного Акту причиною нещасного випадку є незадовільний стан здоров`я.
Відповідно до п.9 згідно з листком непрацездатності позивачу було встановлено діагноз: Гострий Q задньобазальний, боковий інфаркт міокарда. Гіпертонічна хвороба II ст. ГСН II, СН І.
Згідно акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 випадок раптового погіршення стану здоров`я начальника дільниці №1 шахти імені Фрунзе ВАТ «Суха балка» ОСОБА_2 вважається пов`язаним з виробництвом (а.с. 14)
Висновком МСЕК від 25.05.2006 позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за трудовим каліцтвом з 25.05.2006 року.
При повторному переогляді висновком МСЕК від 04.06.2008 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності, трудове каліцтво, безстроково.
За висновком МСЕК від 17.10.2013 року ОСОБА_1 встановлено 60% втрати професійної працездатності з 17.10.2013 та третю групу інвалідності безстроково (а.с.24).
Згідно Індивідуальної програми реабілітації інваліда№1359 від 17.10.2013, група інвалідності - ІІІ, причини інвалідності - трудове каліцтво, протипоказана важка фізична праця, довга хода. Реабілітаційний потенціал - середній.
Згідно з виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 11.06.2021 №1517, ОСОБА_1 встановлено діагноз: Прогресуюча стенокардія. Післяінфарктний (2005р, 2013р. QЗСЛШ) кардіосклероз (захворювання професійне 2006). Стенозуючий коронаросклероз. Фібриляція-тріпотіння передсердь. Електрична кардіоверсія (04.06.2021). Аортосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст. Гіпертензивна хвороба, 3 ступеня, ризик 4. 
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, трудове каліцтво позивачем отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності з цим підстав передбачених ст..ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як видно з п. 7 Акту №6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, причиною нещасного випадку є незадовільний стан здоров`я. Згідно акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 випадок раптового погіршення стану здоров`я начальника дільниці №1 шахти імені Фрунзе ВАТ «Суха балка» ОСОБА_2 вважається пов`язаним з виробництвом. 
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.
Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з нещасним випадком встановлений та доведений матеріалами справи. Позивач з моменту отримання виробничої травми відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у побуті у зв`язку із фізичним станом викликаним виробничою травмою.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» про те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, оскільки добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції надано перевагу лише аргументам та доводам, які викладені в заяві позивача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, взяв до уваги пояснення та відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками.
Під час апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції з Криворізького відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській  області  витребувано    копію довідки «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках первинно медико – соціальною експертною комісією» виданих  ОСОБА_1 . На виконання  вимог ухвали суду апеляційної інстанції, надано висновок МСЕК від 25.05.2006 року про встановлення первинно ОСОБА_1 30% втрати професійної працездатності та третьої групи інвалідності у зв`язку нещасним випадком, згідно чого колегія суддів не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не надано первинну довідку МСЕК про встановлення втрати професійної працездатності.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування   моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з нещасним випадком, який стався 05.12.2005 року, позивачу первинно висновком МСЕК від 25.05.2006 року встановлено 30 % втрати професійної працездатності, у зв`язку з чим йому заподіяно моральну шкоду. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, внаслідок отриманої травми, позивач не має змоги вести звичне життя. 
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер отриманої травми, ступінь вини позивача у настанні нещасного випадку, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 190 000 грн. до 100 000 грн.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
У зв`язку із зменшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає зменшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави змншивши цей розмір з 1900 грн. до 1000грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» задовольнити частково.
Рішення  Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 з 190 000 грн. до 100 000 (сорок п`ять тисяч) грн. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави, змінити, зменшивши цей розмірі з 1900 гривень до 1 000 (однієї тисячі) гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року. 

Головуючий:

Судді: