КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 вересня 2022 року місто Київ.
Справа 2/1017/78/11
Апеляційне провадження №22-ц/824/9678/2022
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача:                     Желепи О.В.,
суддів:                                        Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
за участю секретаря судового засідання Ковальової В.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року за заявою АТ «Укрсиббанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа щодо стягнення судового збору та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання (у складі судді Капшук Л.О.,інформація про дату складання повного тексту ухвали невідомо)
у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року АТ "Укрсиббанк" звернувся до Миронівського районного суду Київської області  з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа Миронівського районного суду Київської області №2-78/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Укрсиббанк" витрат з оплати судового збору у розмірі 850 грн 00 к.  та витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 60 грн 00 к. у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
АТ «Укрсиббанк» просило видати дублікат виконавчого листа, визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання поважними та поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
В обґрунтування своїх вимог представник заявника вказував, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 30 серпня 2011 року, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 січня 2012 року залишено без змін, з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 482 979 гривень 74 копійки, а також витрати з оплати судового збору по 850 грн 00 к. з кожного та витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 60 грн 00 к.
На виконання вказаного рішення суду 02 лютого 2012 року судом видано виконавчий лист № 2-78/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» витрат з оплати судового збору у розмірі 850 грн 00 к.  та витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 60 грн 00 к.
29 листопада 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м.Києві Євдокімовою К.М. відкрито виконавче провадження № 35422634, про що прийнято відповідну постанову.
В подальшому 20 листопада 2014 року державним виконавцем прийнятопостанову про повернення виконавчого документа стягувачу, про що заявнику стало відомо з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. 
14 серпня 2019 року через канцелярію Солом`янського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві заявником подавався запит про надання інформації, з проханням надати інформацію про місцезнаходження оригіналу виконавчого листа № 2-78 від 2 лютого 2012 року.
6 вересня 2019 року АТ «Укрсиббанк» отримано відповідь Солом`янського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві про втрату виконавчого листа за вихідним номером 63243.
Станом на 9 вересня 2019 року оригінал виконавчого листа Миронівського районного суду Київської області № 2-78/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» витрат з оплати судового збору та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи на адресу АТ «Укрсиббанк» не надходив.
 
Не погодившись з такою ухвалою суду, АТ «Укрсиббанк» 02 серпня 2022 року подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою заяву АТ «Укрсиббанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків пред`явленя виконавчого листа до виконання у цій справі задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, щооскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Крім того, висновок суду щодо недоведеності втрати виконавчого документа та пропуску строку з поважних причин для пред`явлення виконавчого документа до виконання, є передчасним та таким що не відповідає дійсності.
Зазначає, що банк цікавився станом виконавчого провадження, неодноразово звертався з запитами на адресу державного виконавчого органу про стан виконання провадження, однак не отримало з боку відділу державної виконавчої служби належних відповідей, в тому числі доказів направлення процесуальних документів. На підтвердження вказаного АТ «Укрсиббанк» надано копії запитів до державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві.
Вказує, що заявником до суду першої інстанції було надано відповідь з Солом`янського РУЮ у м. Києві у вигляді довідки про втрату виконавчого документа. Посилається на те, що з вказаної довідки вбачається факт втрати виконавчого листа не з вини стягувача, а в результаті дій посадових осіб відділу державної виконавчої служби. 
Звертає увагу суду, що АТ «Укрсиббанк», станом на дату подання апеляційної скарги, не отримувало засобами поштового зв`язку копії постанови про повернення виконавчого документа та оригіналу виконавчого листа. 
Посилається на те, що АТ «Укрсиббанк» не втрачено оригінал виконавчого листа, а не отримано його від ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві, про що і доводить в своїй заяві про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення скаржник.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
Як вбачається з матеріалів справи, боржник своїм правом щодо подачі відзиву не скористався.
В судовому засіданні 20 вересня 2022 року представник АТ «Укрсиббанк» Гіль Н.В. доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений  своєчасно та належним чином.
 Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату видачі виконавчого листа) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Відповідно до п.2 ч.1, п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа)  рішення суду може бути пред`явлено до виконання протягом року.
Строки,  зазначені  у  частині  першій  цієї статті, встановлювались для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України). Положення ст. 23 Закону № 606-XIV, а у Законі №1404-VIII - положення ст. 12 регулюють питання переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 30 серпня 2011 року з  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 482 979 гривень 74 копійки.
16 січня 2012 року Апеляційним судом Київської області постановлено ухвалу у справі № 2/1017/78/11 за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Миронівського районного суду Київської області від 30 серпня 2011 року залишено без змін.
На виконання вказаного рішення суду 2 лютого 2012 року судом було видано виконавчий лист № 2-78/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» витрат з оплати судового збору в розмірі 850 грн. 00 коп. та витрат з оплати інформаційно - технічного забезпечння розгляду справи в розмірі 60 грн. 00 коп.
Виконавчий лист у справі 2 лютого 2012 року направлено АТ «Укрсиббанк» та отримано уповноваженим представником 29 жовтня 2012 року.
29 листопада 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м.Києві було відкрито виконавче провадження № 35422634, про що прийнято відповідну постанову.
20 листопада 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
9 серпня 2019 року АТ «Укрсиббанк» звернулося з запитом до Солом`янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про місцезнаходження оригіналу виконавчого листа № 2-78 від 2 лютого 2012 року.
6 вересня 2019 року від Солом`янським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві отримано відповідь, з якої вбачається, що відповідно до даних перевірки по Автоматизованій системі виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 35422634 з примусового виконання виконавчого листа № 2-78, виданого 13 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» боргу у розмірі 910 грн. 20 листопада 2014 року державним виконавцем керуючись пунктом 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Надати більш детальну інформацію немає можливості.
За даними інформації про виконавче провадження з АСВП від 9 вересня 2019 року державним виконавцем 20 листопада 2014 року прийнято постанову про повергнення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з відсутністю майна у боржника.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та не наведено причин, які є поважними та давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не надано доказів про наявність таких причин.
Як вбачається з наданих заявником письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, виконавчий лист № 2-78/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» витрат з оплати судового збору в розмірі 850 грн. 00 коп. та витрат з оплати інформаційно - технічного забезпечння розгляду справи в розмірі 60 грн. 00 коп. був пред`явлений до виконання і з 29 листопада 2012 року перебував на виконанні у Солом`янському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.
20 листопада 2014 року державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з відсутністю майна у боржника.
Заявник не був позбавлений можливості направити відповідні запити щодо ходу виконавчого провадження до органу примусового виконання, в якому виконавчий лист знаходився на виконанні, або отримати відомості з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що почала функціонувати з 2016 року. Заявником не здійснено заходів щодо розшуку виконавчого листа шляхом направлення відповідних запитів до поштового відділення з метою проведення перевірки у порядку, встановленому Інструкцією про порядок проведення на підприємствах поштового зв`язку, в їхніх філіалах та структурних підрозділах перевірок за фактами втрат поштових відправлень та нестачі їх вкладення, затвердженою наказом Державного комітету зв`язку України № 14 від 27.01.98.
Докази, які б свідчили про добросовісну реалізацію заявником своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення в матеріалах справи відсутні.
Заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Не надано належних та допустимих доказів наявності об`єктивних, незалежних від волі заявника обставин, що унеможливили з`ясування причини відсутності оригіналу виконавчого листа, отримання його дубліката та пред`явлення його до виконання у строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
За таких обставин у суду немає підстав вважати поведінку заявника такою, що не залежала від його волі, а тому вказана заявником причина пропуску строку подання виконавчого листа до виконання не є поважною.
Відтак, суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.
З урахуванням того, що строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання і від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки судом причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем визнано неповажними, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку, і, відповідно, відмову у видачі дубліката виконавчого листа.
 
Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.
Висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.
 
Метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.
Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.
 
Як вбачається зі змісту заяви, обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, АТ «Укрсиббанк» посилалось на те, що 02 лютого 2012 року було отримано виконавчий лист та пред`явлено його до виконання. На підставі виконавчого листа державним виконавцем 29 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження. АТ «Укрсиббанк» направлявся запит 09 серпня 2019 року року, з метою отримання інформації щодо стану виконавчого провадження, однак відповідь отримали лише на останній запит 06 вересня 2019 року. 
Після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20 листопада 2014 року, банк не отримав від ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві оригіналу виконавчого листа щодо стягнення витрат з оплати судового збору в розмірі 850 грн. 00 коп. та витрат з оплати інформаційно - технічного забезпечння розгляду справи в розмірі 60 грн 00 коп.
 
Колегія суддів вважає, що вказані обставини не доводять той факт, що строк пропущений з поважних причин. 
Стягувач з часу відкриття виконавчого провадження на протязі семи років взагалі не цікавився станом виконавчого провадження, не вчинив жодної дії щодо з`ясування, які дії були проведені чи проводяться державним виконавцем по примусовому виконанню рішення. Така процесуальна поведінка стягувача з точки зору суду за відсутності будь-яких розумних пояснень АТ «Укрсиббанк», не може вважатись такою, що свідчить про сумлінне користування АТ «Укрсиббанк», як учасником виконавчого провадження, своїми правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. 
05 серпня 2016 року Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 було затверджено «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження». Автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.
Починаючи з вказаного часу, стягувач міг самостійно, не звертаючись до державного виконавця, цікавитись та слідкувати за ходом дій проведених по примусовому виконанню рішення. 
Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, заявник не вказав жодних обставин та не надав ніяких належних доказів, які були б підставою для поновлення даного строку.
 
У своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на довідку про втрату виконавчого документа від 06.0.2019 № 63243 видану Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві як на доказ, що підтверджує втрату виконавчого листа, однак зі змісту вказаної довідки вбачається, що «29 листопада 2012 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, 20 листопада 2014 року державним виконавцем керуючись п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. Надати більш детальну інформацію немає можливості». Тобто в довідці не зазначено, що виконавча служба визнає, що вона не відправила виконавчий лист стягувачу і він був втрачений з вини виконавця.
Посилання стягувача, що він не отримував виконавчий лист, з урахуванням того, що останній в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не цікавився виконавчим провадженням, про яке йому було достовірно відомо, не свідчить та не доводить, що виконавчий документ був втрачений виконавчою службою. Та обставина, що посадова особа назвала довідку "про втрату виконавчого документа" за відсутності в самій довідці такої інформації, не свідчить та не доводить ту обставину, що виконавчий документ був втрачений під час його повернення стягувачу на пошті.
Саме бездіяльність стягувача, який не цікавився виконавчим провадженням такий тривалий час і є причиною, неможливості перевірити саме виконавче провадження, та поштові відправлення з метою встановлення обставин, які б доводили поважність причин пропуску строку.
Доводи скарги про те, що стягувач направляв запити до виконавчої служби , але не отримував відповідей є непідтверджені належними доказами, оскільки до заяви банк надав один запит за 2019 рік. Слід зазначити, що в 2016 році стягувач уже міг отримати інформацію з єдиного  реєстра виконавчих проваджень і в 2016 році на початку 2017 року звернутись з заявою про видачу дублікату та поновлення строку, разом з тим, стягувач лише через 7років почав цікавитись відкритим за їх заявою виконавчим провадженням, що в сукупності не може свідчити про поважні причини пропуску строку для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Посилання в заяві на те, що рішення суду залишається невиконаним, не можуть бути єдиною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання.
Крім того, з наданих суду документів вбачається, що стягувач протягом тривалого часу не цікавився виконанням судового рішення, не здійснював контроль за виконавчими діями.
Посилання заявника на порушення прав стягувача, передбачених ч ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обов`язковості виконання судового рішення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд розглянув позов АТ «Укрсиббанк», ухвалив судове рішення про задоволення позову банку, видав виконавчий лист, тобто здійснив всі визначені законом дії для захисту прав банку.
Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути беззаперечною підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.
 
Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Таким чином, питання про видачу дубліката виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Отже, оскільки колегія суддів погодилась з висновками районного суду про те, що заявник не довів поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ,   то і у задоволені вимоги щодо видачі дубліката виконавчого документа слід відмовити.
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому вона залишається судом без змін.
Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції.
 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк - залишити без задоволення.
Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови  складено  22 вересня 2022 року.
Головуючий                                                                                       О.В. Желепа

Судді:                                                                                                  В.А. Кравець

                                                                                                             О.Ф. Мазурик