ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13888/21	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/773/22 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 310000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Парандюк Т. С., 
за участю секретаря - Дідух М.Є. 
та сторін: позивача  ОСОБА_1 , її представника адвоката Авдєєнка В.В., відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Дячук С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/13888/21 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 — адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складений 04 липня 2022 року, та на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складений 11 липня 2022 року, у цивільній справі за первісним позовом  ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, встановлення графіку побачень, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що предмета спору — Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей служби у справах дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, -
В С Т А Н О В И В:
у серпні 2021 року  ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулася в суд із первісним позовом до ОСОБА_2 про: 1) визначення місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по місцю їх реєстрації — АДРЕСА_1 , з їх матір`ю ОСОБА_1 ; 2) встановлення ОСОБА_2 наступний графік побачень з малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : за межами місця проживання дітей, у присутності ОСОБА_1 : щопонеділка, щосереди та щоп`ятниці з 18:00 години до 20:00 години, а також щонеділі з 11:00 години до 16:00 години (том 1, а.с. 1).
В обґрунтування вказаного позову  ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4  зазначила, що відповідач у справі є батьком ОСОБА_4 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_2 . Однак, 17 грудня 2020 року відповідач добровільно залишив вказане місце свого проживання та реєстрації, вибув на постійне проживання в інше житло — квартиру АДРЕСА_3 , про що він безпосередньо зазначив у власній позовній заяві від 15 лютого 2021 року про розірвання шлюбу. Вказані обставини також підтверджуються рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15 березня 2021 року у справі №607/2922/21, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Після розірвання шлюбу сторони остаточно не визначили, з ким повинні проживати малолітні діти, хоча останні фактично проживають за місцем своєї реєстрації з позивачкою у квартирі  АДРЕСА_2 . Внаслідок відсутності між сторонами погодження щодо місця проживання дітей відповідач систематично погрожує позивачці, що забере дітей проживати до себе. Вказує, що він має право вільно забирати малолітнього ОСОБА_5 із садочку. ОСОБА_2 неодноразово вчиняв фізичне та психологічне насильство над малолітнім ОСОБА_6 , що підтверджується відеозаписом, поясненнями ОСОБА_6 , наданими працівникам Національної поліції. З огляду на вказані обставини, ОСОБА_6 боїться залишатись з батьком наодинці без мами. Зважаючи на страхи ОСОБА_6 , позивачка пропонує відповідачу побачення у своїй присутності у її позаробочий час, що викликає невдоволення відповідача. Користуючись фактом своєї реєстрації за місцем реєстрації дітей, маючи ключ від відповідної квартири, ОСОБА_2 приходить без згоди ОСОБА_1 у квартиру, де проживають діти, пізно ввечері та допізна залишається там, що порушує режим дітей, оскільки вони не можуть вчасно лягти спати, є емоційно збудженими перед сном, довго не можуть після цього заснути.
20 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що предмета спору — Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей служби у справах дітей Тернопільської міської ради про: 1) зобов`язання відповідача ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 2) визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення систематичних зустрічей, без обмеження місця проведення та з правом поїздок по території України відповідно до графіку побачень: - кожного понеділка, середи та п`ятниці з 16:30 години до 20:30 години; - кожні перші, треті вихідні місяця починаючи з 16:30 години п`ятниці до 20:30 години неділі; - кожного року у період літніх канікул із 01 серпня по 31 серпня; - кожного року у період зимових канікул із 09 січня до 14 січня; 3) побачення дітей з батьком відбуваються без присутності матері дітей; 4) якщо побачення дітей з батьком відбуваються не за місцем його проживання, на ОСОБА_2 покладається обов`язок повідомлення матері дітей ОСОБА_1 про місце перебування неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; 5) допущення можливості щоденного спілкування до однієї години на день, батька з синами, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку; 6) допущення можливості батька брати участь у навчальних, виховних заходах дітей із дотриманням розпорядку навчального року; 7) стягнення з відповідача в користь позивача судових витрат (том 1, а.с. 37-40).
В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2021 року у цивільній справі №607/2922/21. У шлюбі народилися діти — син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю в квартирі АДРЕСА_2 . Після розірвання шлюбу  ОСОБА_2  прагне брати участь у вихованні дітей та виконувати свої батьківські обов`язки, проте  ОСОБА_1  не бажає, щоб батько бачився з дітьми та всіляко перешкоджає їхньому спілкуванню. Постійно створює перешкоди йому у вихованні та спілкуванні з дітьми, забороняє їм спілкуватися з батьком, негативно їх налаштовує. Через це  ОСОБА_2  звертався із відповідними заявами до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради. Зокрема, він 25 серпня 2021 року звернувся до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради із заявою про визначення способу участі батька у вихованні дітей та встановлення графіку та порядку побачень з сином ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , йому було відмовлено у визначення графіку побачення з дітьми.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року первісний позов ОСОБА_1 — задоволено частково.
Визначено місце проживання малолітніх дітей:  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , та  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю  ОСОБА_1 .
У задоволенні решти вимог первісного позову — відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  908 гривень судового збору.
Зустрічний позов  ОСОБА_2  — задоволено частково.
Визначено спосіб участі батька  ОСОБА_2  у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом надання йому можливості бачитися з дітьми в присутності матері  ОСОБА_1  та за бажанням дітей за місцем проживання (перебування) батька або за місцем проживання (перебування) дітей, в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр, та інших громадських місцях), що призначені для їх повноцінного відпочинку та відповідають віку та стану здоров`я дітей, у такі дні: кожного понеділка, середи та п`ятниці з 18.00 год. до 20.30 год.; кожні перші, треті вихідні місяця з 11.00 год. суботи до 20.00 год. неділі; спільний відпочинок та проведення часу з батьком  ОСОБА_2  відбувається за бажанням  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без присутності матері протягом половини літніх, зимових шкільних канікул за місцем проживання (перебування) батька або місцем проживання (перебування) дитини.
Зобов`язано  ОСОБА_1  не перешкоджати батькові  ОСОБА_2  брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  454 гривні судового збору (том 1, а.с. 221-228).
Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року клопотання представника відповідача-позивача ОСОБА_2 , адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни — задоволено частково.
Стягнуто із  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок (том 2, а.с. 21-23).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року по справі №607/13888/21 в частині вимог про встановлення побачення ОСОБА_2 з дітьми під час половини літніх та зимових канікул та прийняти постанову про часткове задоволення вказаних вимог, дозволити ОСОБА_2 проводити спільний час з дітьми протягом половини літніх та зимових канікул ОСОБА_6 за бажанням того з дітей, хто хоче проводити спільний час з батьком, та у присутності їх матері за бажанням одного з дітей, хто хоче проводити спільний час з батьком; скасувати додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року по справі №607/13888/21 та залишити заяву без розгляду; судові витрати по справі в суді апеляційної інстанції покласти на ОСОБА_2 , посилаючись на те, що мають місце невідповідності рішення суду його ж доводам та висновкам щодо захисту інтересів дітей. Також, слід визнати необґрунтованим рішення в частині встановлення побачень батькові протягом половини літніх та зимових канікул лише з ОСОБА_6 , оскільки, у Маркіяна немає літніх канікул (том 2, а.с. 31-33).
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що брати є дуже дружніми між собою та їх роз`єднання на половину літніх та зимових канікул за умови, що такі канікули ОСОБА_6 вирішить проводити з батьком, а ОСОБА_5 буде проживати окремо від ОСОБА_6 , може негативно вплинути на психо-емоційний стан ОСОБА_5 , адже, в такому випадку робиться різниця між дітьми, що хтось із дітей може отримати більше уваги батька. Відсутність літніх та зимових канікул у ОСОБА_5 не заперечує його можливість разом із братом проводити час під час канікул ОСОБА_6 . З огляду на вказані обставини, слід дозволити проводити спільний час батька з дітьми протягом половини літніх та зимових канікул ОСОБА_6 за бажанням того з дітей, хто хоче проводити спільний час з батьком та у присутності їх матері за бажанням одного з дітей, хто хоче проводити спільний час з батьком. Вказує на те, що ОСОБА_1 не ставить за мету бути присутньою при всіх побаченнях батька з дітьми, а лише в тих випадках, коли діти того бажатимуть. Якщо діти бажатимуть в майбутньому всі зустрічі проводити за участю їх мами, то всі такі зустрічі мають відбуватись відповідно за участю ОСОБА_1 . Крім того, суд не навів жодних доводів про те, що нею будь-коли та будь-яким чином чинилися перешкоди батькові дітей. Щодо додаткового рішення, то вказує на те, що до закінчення судових дебатів ОСОБА_2 чи його представником не подано заяву, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ними будуть подані докази понесення витрат у зв`язку із розглядом справи, чим порушено норми процесуального права, зокрема частини 8 статті 141 ЦПК України.
Від представника ОСОБА_2 — адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни надійшов відзив, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її апеляційної скарги на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року та на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року у справі №607/13888/21, посилаючись на те, що вона є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Вказує на те, що ОСОБА_2 не погоджується із тим, що старший син має проводити канікули з ним за присутності ОСОБА_1 , оскільки побачення з дітьми в присутності матері нашкодять дітям, адже, вони відчуватимуть емоційну та психологічну напругу між своїми батьками, побачення у такому форматі лише провокуватимуть конфлікти, а не будуть сприяти їх уникненню. Проведення дітьми канікул з батьком без присутності матері встановлять тісніший психологічний зв`язок між ними, у протилежному випадку є ризик, що такий зв`язок так і не буде відновлений. Стверджує про те, що матір дітей чинить йому перешкоди у спілкуванні з синами, зокрема: психологічного характеру і виражаються у негативному налаштуванні дітей проти батька. Щодо додаткового рішення, то посилається на те, що ними були подані належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження понесених судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2  — адвокат Дячук Сніжанна Ігорівна просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року у справі №607/13888/21 визначивши ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом надання йому можливості бачитися з дітьми без присутності матері ОСОБА_1 та за бажанням дітей за місцем проживання (перебування) батька або за місцем проживання (перебування) дітей, в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр та інших громадських місцях), що призначені для їх повноцінного відпочинку та відповідають віку та стану здоров`я дітей, у такі дні: кожного понеділка, середи та п`ятниці з 18:00 години до 20:30 години; кожні перші, треті вихідні місяця з 11:00 години суботи до 20:00 години неділі. Спільний відпочинок та проведення часу з батьком ОСОБА_2 відбувається за бажанням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожного року у період літніх канікул із 01 серпня по 31 серпня та у період зимових канікул із 09 січня до 14 січня, без обмеження місця проведення та з правом поїздок по території України, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що воно частково необґрунтоване в частині побачення ОСОБА_2 із синами в присутності матері ОСОБА_1 , прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи (том 2, а.с. 47-52).
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 — адвокат Дячук С.І. зазначила, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що ОСОБА_1 має зараз вирішальний психологічний вплив на дитину. Діти в силу свого віку, у своєму ставленні до ОСОБА_2 віддзеркалюють поведінку матері. Тому, їх місцями негативне ставлення до батька є скоріше не їх суб`єктивним почуттям, а проявом емпатії та підтримки їх матері, у якої з ОСОБА_2 наявний гострий особистий конфлікт. Зокрема, як помітно із особистих пояснень дітей, діти розповідаючи про стосунки з батьком, говорять однаковими фразами, які вони очевидно чують від своєї матері, у розмовах своїх рідних: бабусі, дідуся по маминій лінії, тощо. Вказує, що суд першої інстанції не надав достатньої правової оцінки доводам ОСОБА_2 , що матір`ю дітей чиняться йому перешкоди у нормальному спілкуванні з дітьми, адже, вона не бажає, щоб батько бачився з дітьми, забороняє їм спілкуватися з ним, негативно їх налаштовує. Таким чином, побачення дітей з батьком без присутності матері, має велике значення для нього, оскільки, хоче відновити психологічний зв`язок з дітьми, може забезпечити їм емоційну безпеку на побаченнях. У ОСОБА_2 відсутня заборгованість по аліментах, він добровільно сплачує додаткові витрати на утримання дітей, хоче піклуватися про них. Проте, через перешкоди, які чинить матір, він не може ефективно використати своє право, як батька на участь у вихованні дітей. Він обґрунтовано хвилюється за те, що його побачення з дітьми у присутності матері навпаки нашкодять дітям, адже, вони відчуватимуть емоційну та психологічну напругу між своїми батьками, а також, побачення у такому форматі сприятимуть конфліктам, а не їх уникненню. Посилається на те, що побачення дітей з батьком у присутності матері, може привести до того, що психологічний зв`язок синів з батьком так і не буде відновлений і діти не зможуть сприймати ОСОБА_2 , як одного зі своїх батьків, який бере участь в їх житті і вихованні нарівні з матір`ю. Суд дозволив спільний відпочинок із батьком лише старшому сину, і вважає таке рішення рішення несправедливим, яке порушує принцип справедливості та рівності дітей. До того ж, діти дуже прив`язані один до одного і роз`єднання їх на період канікул буде суперечити їх інтересам. Вказує на те, що період літніх і зимових канікул є однаковим у всіх навчальних закладах і під цими термінами розуміється не стільки прив`язаність до навчального періоду, а певні дати, протягом якого діти є вільними. Крім цього, у зв`язку з розглядом цієї апеляційної скарги ОСОБА_2 очікує понести судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 5 000 гривень.
ОСОБА_1 своїм правом на відзив не скористалася.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2  — адвокат Дячук Сніжанна Ігорівна просить скасувати додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року у цивільній справі №607/13888/21 та ухвалити нове рішення, яким стягнути із позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , на користь відповідача ОСОБА_2 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що воно прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції та із порушенням норм процесуального права (том 2, а.с. 73-75).
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 — адвокат Дячук С.І. зазначила, що в оскаржуваному рішенні прямо не вказано на конкретні розрахунки протилежної сторони щодо розміру судових витрат, з якими суд чи позивач не погоджується, не заперечується обсяг та обґрунтованість витрат на правничу допомогу по окремо, а лише вживаються загальні формулювання щодо реальності та розумності адвокатських витрат. Натомість, ОСОБА_2 на підтвердження розміру своїх витрат на професійну правничу допомогу надав достатні, належні та допустимі докази, а саме: договір про надання професійної правничої допомоги №86 від 16 січня 2021 року, в якому вказано, що клієнт сплачує 15 000 гривень гонорару; акт виконаних робіт; квитанцію від 24 вересня 2021 року про те, що останній оплатив послуги адвоката у розмірі 15 000 гривень. В акті виконаних робіт міститься чіткий перелік виконаних адвокатом робіт. Витрачений час на роботи із правничої допомоги адвоката позивача повністю відповідає стандартам надання правничої допомоги і ці показники не можна вважати перевищеними.
ОСОБА_1 своїм правом на відзив на дану апеляційну скаргу не скористалася.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Авдєєнко В.В. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладеній в ній, а апеляційних скарг представника ОСОБА_2 — адвоката Дячук С.І. не визнали, вважаючи їх безпідставними.
У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат Дячук С.І. апеляційні скарги підтримали, зіславшись на доводи викладених в них, а апеляційної скарги ОСОБА_1 не визнали, вважаючи її безпідставною.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що предмета спору — Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей служби у справах дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України — неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 червня 2022 року переглядається лише в оскаржуваній частині, а саме в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/2922/21 від 15 березня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №27 (том 1, а.с. 3).
Під час перебування сторін у шлюбі в них народилися діти:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис за №1323 (том 1, а.с. 4);
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 січня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №74 (том 1, а.с. 5).
Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ОСББ “Вербицького, 16” від 04 червня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , на 01 червня 2021 року зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (том 1, а.с. 6).
04 червня 2021 року інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Гуменюком М.М. було відібрано письмові пояснення у ОСОБА_3 , який повідомив, що 06 березня 2021 року близько 16 год. 00 хв. він перебував за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , разом із братом ОСОБА_5 , до них прийшов батько ОСОБА_2 , щоб пригледіти їх, поки мама була на роботі. Під час спільного проведення часу із батьком, останній вирішив покарати ОСОБА_3 , кричав на нього та принижував. Батько кричав, щоб той став на коліна та читав книжку, але син відмовився, після чого батько силою поставив його на коліна та заставив читати книжку. Син плакав. Все це батько знімав на телефон. Під час цієї події також була присутня бабця, мати батька, ОСОБА_7 та молодший брат ОСОБА_5 (том 1, а.с. 7).
25 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей служби у справах дітей Тернопільської міської ради із заявою, у якій просив визначити йому спосіб участі у вихованні дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , встановлення графіку та порядку (том 1, а.с. 45-47).
06 вересня 2021 року на вказану заяву йому надано відповідь №406/05-24.3.2/24-65, у якій повідомлено, що враховуючи те, що він проживає разом з дітьми за однією адресою, питання щодо встановлення порядку участі у вихованні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не може бути винесеним на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради (том 1, а.с. 48).
08 та 14 вересня 2021 року ОСОБА_2 звертався із заявами №540/24-66 та №550/24-66 відповідно до начальника Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей служби у справах дітей Тернопільської міської ради, у якій просив відреагувати на постійне психологічне насилля, яке вчиняє його колишня дружина ОСОБА_1 відносно дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (том 1, а.с. 49-51, 71-72).
Тернопільською обласною державною адміністрацією 01 лютого 2022 року ОСОБА_2 надано відповідь №417/Р-18/188-УГЛ-140/32, про те, що його звернення, які надійшли на урядову “гарячу лінію” від 13 січня 2022 року РУ-13620542 та від 19 січня 2022 року РУ-13647182 стосовно питань щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, а також цільового витрачання коштів (аліментів) для їх утримання, розглянуті. З метою захисту прав та інтересів дитини, а також з`ясування додаткових обставин необхідних для ґрунтовного розгляду звернення, працівниками служби у справах дітей й управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради було проведено бесіду з матір`ю дітей ОСОБА_1 , де їй було роз`яснено норми чинного законодавства України щодо участі батька у вихованні дітей. В ході бесіди пані ОСОБА_8 звернено увагу на рівність прав кожного з батьків у вихованні та утриманні дітей, на спілкування з ними. Водночас, їй роз`яснено норму статті 141 Сімейного кодексу України, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, розірвання шлюбу між батьками, не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків перед дітьми. Стосовно питання щодо цільового витрачання аліментів рекомендовано звернутися із заявою до служби у справах дітей управління молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської рада (том 1, а.с. 125-126).
Відповідно до листа Служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради №10247-Ф від 26 квітня 2022 року, заяву ОСОБА_2 від 18 квітня 2022 року розглянуто відповідно до Закону України “Про звернення громадян” в межах повноважень. Згідно з п.4.10 Положення про службу у справах дітей, управління, сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, з матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду. ОСОБА_1 роз`яснено вимоги Закону України “Про охорону дитинства” та ст.150, та п.2 ст.157 Сімейного кодексу України, а також мати надала письмове пояснення, щодо фактів викладених у зверненні (том 1, а.с. 124).
04 квітня 2022 року Радехівською міською радою Львівської області Рудьку О.Р. надано відповідь №678 про те, що відповідно до його звернення від 24 березня 2022 року №РУ-13866441 міська рада повідомляє про те, що ОСОБА_9 разом з внуками: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживає на території Лопатинської ТГ. Висловлено прохання звернутися у Лопатинську ТГ для вирішення даного питання (том 1, а.с. 120).
Згідно талону-повідомлення Єдиного обліку №11244 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20 квітня 2022 року, ОСОБА_2 звернувся із заявою, що його дружина порушує ст.162 Сімейного кодексу України, самовільно змінила місце проживання спільних дітей (том 1, а.с. 127).
Службою у справах дітей Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області надано відповідь №6 від 26 квітня 2022 року ОСОБА_2 , із якої вбачається, що комісія у складі Служба у справах дітей Лопатинської селищної ради, практичного психолога та фахівців центру надання соціальних послуг відвідала дітей за місцем перебування за адресою: АДРЕСА_4 , у будинку бабусі та дідуся ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В результаті обстеження комісією було встановлено, що діти перебувають в безпеці, для них створено комфортні умови проживання та навчання. У відповідності до встановленого факту складено акт обстеження умов проживання дітей, складено акт проведення оцінки рівня безпеки дітей, акт оцінки потреб сім`ї та сформовано висновок оцінки потреб сім`ї. З бабусею дітей ОСОБА_9 проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення нею негативного впливу на дітей, також її ознайомлено із ч.1 ст.151 СК України. Беручи до уваги вищенаведене та оскільки відносно ОСОБА_9 обмежувальних приписів не виносилося, Служба у справах дітей Лопатинської селищної ради вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_12 можуть перебувати з ОСОБА_9 в одному домі (том 1, а.с. 123).
Згідно актів проведення оцінки рівня безпеки дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 10 травня 2022 року, останні фактично проживають за адресою: АДРЕСА_4 , фактично догляд за дітьми здійснює ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , тобто баба та дід. Результат проведення оцінки рівня безпеки дитини — безпечно, відсутня необхідність у подальших діях. Маму дітей та інших законних представників проінформовано та ознайомлено зі ст.151 СК України (том 1, а.с. 56-60, 175-192).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10 травня 2022 року за адресою: АДРЕСА_4 умови проживання задовільні, в кімнатах прибрано. Діти мають окрему кімнату, де є спальні ліжка, шафа для одягу, стіл для виконання старшим сином домашніх завдань; діти забезпечені всім необхідним відповідно до віку, є планшет, через який ОСОБА_6 може проходити навчання в школі. Стосунки в сім`ї доброзичливі, діти позитивно коментують стосунки з дідусем та бабусею, конфліктних ситуацій не виявлено (том 1, а.с. 195-196).
30 березня 2022 року на адресу суду надійшло рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №276 від 23 березня 2022 року “Про затвердження висновку щодо недоцільності визначення місця проживання дітей та встановлення порядку участі у вихованні дітей”. У вказаному висновку встановлено, що мати дітей ОСОБА_1 повідомила, що бажає визначити місце проживання дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Також повідомила, що власником квартири є дідусь по лінії батька, який заперечує щодо визначення місця проживання дітей разом з нею за вищевказаною адресою. Працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Двокімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, загальною площею 60,2 кв.м. Для дітей та матері відведено окрему кімнату, наявні окремі спальні місця, шафа для одягу, письмовий стіл для написання уроків, ноутбук. Батько дітей, ОСОБА_2 заперечує щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки діти та матір зареєстровані і проживають у вищевказаному житлі. А також повідомив, що бажає встановити графік побачень з синами: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . З малолітнім ОСОБА_6 проведено бесіду під час якої з`ясовано, що відносини з батьком зараз складні. Батько близько року не проживає з ними. ОСОБА_14 повідомив, що може зустрічатись з батьком лише в присутності матері. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування вважав за недоцільне визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, органом опіки та піклування рекомендовано ОСОБА_2 здійснювати свою участь у вихованні дітей в такі дні: кожного понеділка, середи і п`ятниці із 16:30 год. до 20:30 год; кожні перші, треті вихідні місяця починаючи із 16:30 год. п`ятниці до 20:30 год. неділі; кожного року у період літніх канікул із 01 серпня по 31 серпня; кожного року у період зимових канікул із 09 січня до 14 січня. Рекомендовано матері ОСОБА_1 поважати права батька ОСОБА_2 , не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми (том 1, а.с. 101-103).
Оглядом матеріалів відеозапису, приєднаного позивачкою до позовної заяви встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , стоячи на колінах читає книжку.
Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 приєднано до письмового пояснення два диски. На CD-R диску наявний аудіофайл спілкування дитини з батьком, на якому дитина каже, що сьогодні рік як батько зрікся їх з мамою та більше не має про що з ним говорити. Другий файл містить аудіозапис телефонної розмови батька з сином ОСОБА_6 , який повідомляє, що в них все добре, вони живі і здорові та він більше не хоче говорити (том 1, а.с. 128).
На DVD-R диску наявні чотири відео файли. На першому зображені діти сторін, один з яких штовхає меншого; на другому старший син сторін ОСОБА_6 на дитячому майданчику викидає предмет, схожий на телефон та зіштовхує рюкзак зі столу; на третьому відеозапису зображено ОСОБА_15 , який розхитує стіл на дитячому майданчику; на четвертому файлі наявний аудіозапис розмови ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , батька позивачки, де відповідач розпитує, чи вони ходять під час повітряної тривоги до підвалу, потім каже, що подзвонив вчора ОСОБА_6 і вітав його зі святом — річницею, як він покинув їх і їхню маму. На що ОСОБА_18 відповідає, що не знає, перший раз таке чує і каже, що хлопчик собі сам таке придумав, ніхто його не намовляє, може щось почув. ОСОБА_2 пропонує, щоб приїхав психолог і поговорив з ним та зі всіма. Каже, що вони його діти, він їх любить і буде любити і дасть їм все; каже, що платить аліменти і збирає гроші, щоб їм в майбутньому допомогти. Каже все, що купляв дітям, а вони це викидали під двері (том 1, а.с. 129).
У судовому засіданні 31 травня 2022 року у присутності психолога органу опіки та піклування ОСОБА_19 було з`ясовано думку малолітніх дітей з приводу спірних правовідносин.
Зокрема, ОСОБА_3 повідомив, що йому 10 років, він проживає за адресою: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . Проживає з мамою ОСОБА_1 і братом ОСОБА_5 . Колись з ними жив тато. На час війни він з братом живе в бабці ОСОБА_20 та діда ОСОБА_11 — то батьки мами — у селищі ОСОБА_21 на АДРЕСА_4 . В бабусі добре і комфортно, мама приїздить кожних вихідних. В бабусі він навчається он-лайн в школі, англійську мову вчить. Коли жив в м. Тернополі, то ходив до школи №23, закінчив 5 клас. В школу ходив сам, пішки близько 15 хв., уроки закінчувались о 14 год. 25 хв. Також ходив в малу комп`ютерну академію у понеділок та середу з 16 год. 30 хв. до 18 год. 00 хв. На вихідних з мамою йшли в кінотеатр або гуляти, в неділю — до церкви. Тато приходить, але ночувати не залишається. Він бив маму, обзивав її, як і бабця ОСОБА_22 . ОСОБА_6 не хоче бачитися з татом, бо після закінчення четвертого класу, той забрав ОСОБА_6 і почав говорити, що мама погана. Забрав ОСОБА_6 в кімнату, бив маму і обзивав, виганяв з квартири. ОСОБА_6 він також бив, кинув в нього телефоном, одного разу тарілку з оладками зі сметаною перевернув на голову. Ставив ОСОБА_6 на коліна та заставляв читати і знімав це на телефон. Ще душив сина за те, що той виключив роутер. А вночі викинув мами телефон у вікно, бо не міг виключити ліхтарик, думав, що вона знімає відео. Тато приходив вдень і закривався в кімнаті, яку забрав у ОСОБА_6 . Приходив і питав як справи, питав про оцінки. Одного разу мама відпустила ОСОБА_6 з татом, а ОСОБА_5 він не брав. Коли батько брав ОСОБА_6 гуляти, то зустрічався із іншою “тьоткою”. ОСОБА_6 із братиком хочуть повернутися у м. Тернопіль в квартиру, де вони жили з мамою (том 1, а.с. 198-201).
ОСОБА_4 повідомив, що до повітряних тривог він жив з мамою і братом ОСОБА_6 . Тато просто ходив і викликав поліцію. ОСОБА_5 ходив в садочок, грався, їв, спав, а потім приходила мама і забирала його, вони йшли додому, гуляли з мамою. ОСОБА_23 не гуляв, він просто ходив з іншою тьотею, з нею гуляв і з іншою дівчинкою. Мама приїжджає в село, де він зараз живе. Тато також приїздив до бабусі ОСОБА_24 . Маркіян хоче повернутися в м. Тернопіль та жити з братом, мамою, хоче, щоб всі проживали разом. Татко з ним не грається або не завжди грається, він займається комп`ютером, гріє їсти і робить бутерброди. Читає казку і купає мама (том 1, а.с. 198-201).
Задовольняючи частково первісний позов, суд першої інстанції виходив із того, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. У шлюбі в них народилися діти:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки. ОСОБА_1 разом із дітьми проживає та зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де вони займають одну із кімнат, що також підтверджено органом опіки та піклування при складанні висновку на вимогу суду. Вказане житло на праві власності належить батьку ОСОБА_2 , що сторонами не заперечується. Відповідач наполягає, що проживає за цією ж адресою, однак, з пояснень дитини ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_2 приходить до квартири, де залишається в одній із кімнат, яку попередньо займав хлопчик, а потім іде. Також ОСОБА_3 пояснював причини свого небажання проживати разом із батьком та бачитися з ним, що судом викладено в письмових поясненнях дітей, які наведено вище. На даний час малолітні діти сторін через запровадження на території України воєнного стану проживають у батьків ОСОБА_1 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в селищі Лопатин Червоноградського району Львівської області, де їх умови проживання місцевими службами у справах дітей визначено безпечними. Незважаючи на складні стосунки, які склалися між батьками, діти сторін добре виховані, дружні між собою, молодший хлопчик ОСОБА_5 під час судового засідання весь час тулився до старшого брата ОСОБА_6 , намагався його повторювати. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розуміють, що їх перебування у бабусі і дідуся тимчасове і висловлюють бажання повернутися до свого місця проживання, хочуть проживати разом із мамою, що на думку суду забезпечить якнайкраще їх інтереси. Визначення місця проживання їх з матір`ю не впливатиме на взаємовідносини батька із синами, оскільки таке визначення місця проживання дітей, не позбавляє батька батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування Тернопільської міської ради при складанні висновку в частині первісного позову вважав за недоцільне визначити місце проживання дітей  ОСОБА_3 та  ОСОБА_4  разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, такий висновок є недостатньо обґрунтованим, реєстрація матері з дітьми та батьком за однією адресою не свідчить про те, що вони проживають разом і між ними відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей. Орган опіки та піклування не надав оцінки поясненням  ОСОБА_15 , який повідомив, що батько близько року не проживає з ними, не взяв до уваги бажання дитини бачитися з батьком у присутності матері з огляду на недоброзичливі стосунки, які склалися між ОСОБА_2 та сином ОСОБА_6 . З огляду на вищенаведене, врахувавши бажання дітей сторін проживати з матір`ю, їх прихильність до ОСОБА_1 , зваживши на складні стосунки, які існують між ОСОБА_2 та його сином ОСОБА_6 , взявши до уваги вік молодшого сина сторін ОСОБА_5 , його пояснення, суд дійшов до переконання про часткове задоволення первісного позову шляхом визначення місця проживання малолітніх дітей  ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 .
Щодо вимоги ОСОБА_1 встановити ОСОБА_2 наступний графік побачення з малолітніми  ОСОБА_4  та  ОСОБА_3 : за межами місця проживання дітей, у присутності ОСОБА_1 : щопонеділка, щосереди та щоп`ятниці з 18.00 до 20.00 годин, а також щонеділі з 11.00 годин до 16.00 годин. Заявлений ОСОБА_1 первісний позов в частині визначення ОСОБА_2 побачень з дітьми у визначені дні та години на час його подання відповідав вимогам закону та був ефективним способом захисту до прийняття судом до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Відтак, з огляду на те, що ОСОБА_2 заявляє, що ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, що стало причиною його звернення до суду із зустрічним позовом, обраний позивачкою за первісним позовом спосіб захисту шляхом звернення з позовною вимогою про визначення ОСОБА_2 побачень з дітьми у визначені дні та години є неналежним та неефективним, а тому не підлягає до задоволення, оскільки спірні правовідносини врегульовано статтями 157-159 СК України.
Задовольняючи частково зустрічний позов, суд виходив з того, що між сторонами існують відкриті неприязні стосунки, діти колишнього подружжя — ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є малолітніми, дуже прихильні до матері, з якою спільно проживають у кімнаті квартири, яка належить їх дідусю по лінії батька. На час ухвалення рішення малолітні діти сторін через запровадження на території України воєнного стану проживають у батьків ОСОБА_1 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в селищі Лопатин Червоноградського району Львівської області. У старшого сина ОСОБА_6 з батьком склалися неприязні стосунки, про що він надавав пояснення в судовому засіданні, а у молодшого сина сторін — ОСОБА_5 до батька нейтральне відношення. Водночас ОСОБА_2 через ці обставини не може бути позбавлений спілкування з синами. Висновком органу опіки та піклування рекомендовано ОСОБА_2 здійснювати свою участь у вихованні дітей в такі дні: кожного понеділка, середи і п`ятниці із 16:30 год. до 20:30 год; кожні перші, треті вихідні місяця починаючи із 16:30 год. п`ятниці до 20:30 год. неділі; кожного року у період літніх канікул із 01 серпня по 31 серпня; кожного року у період зимових канікул із 09 січня до 14 січня. Рекомендовано матері ОСОБА_1 поважати права батька ОСОБА_2 , не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми. Судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається у школі, де перебуває до 14.30 - 15.00 год дня, двічі на тиждень має додаткові заняття в комп`ютерній академії, які закінчуються о 18.00 год. ОСОБА_4 відвідує дошкільний навчальний заклад, де перебуває до 17.30 - 18.00 год. На вихідні діти ходять до церкви, в кінотеатр або ж на прогулянку з мамою. Відтак, суд вважає за доцільне визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом надання йому можливості бачитися з дітьми в присутності матері ОСОБА_1 та за бажанням дітей за місцем проживання (перебування) батька або за місцем проживання (перебування) дітей, в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр, та інших громадських місцях), що призначені для їх повноцінного відпочинку та відповідають віку та стану здоров`я дітей, у такі дні: кожного понеділка, середи та п`ятниці з 18.00 год. до 20.30 год.; кожні перші, треті вихідні місяця з 11.00 год. суботи до 20.00 год. неділі; спільний відпочинок та проведення часу з батьком ОСОБА_2 відбувається за бажанням  ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без присутності матері протягом половини літніх, зимових шкільних канікул за місцем проживання (перебування) батька або місцем проживання (перебування) дитини. При вирішенні зустрічного позову суд враховує твердження ОСОБА_2 та його письмову заяву, яку доєднано до справи про те, що він проживає за місцем реєстрації колишньої дружини ОСОБА_1 та своїх малолітніх синів, за адресою: АДРЕСА_1 . Син сторін ОСОБА_6 категорично заперечує побачення з батьком без присутності матері, а тому, враховуючи вік дітей сторін, їх прив`язаність одне до одного, враховуючи найвищі інтереси дітей, суд дійшов до переконання, що побачення з батьком у присутності ОСОБА_1 та тільки за бажанням дітей будуть для них своєрідною гарантією безпеки та допоможуть уникнути конфліктних ситуацій. Щодо побачень ОСОБА_2 з дітьми у період літніх і зимових канікул, то суд враховує, що такі канікули передбачені школярам, а оскільки старший син сторін ОСОБА_6 навчається у школі, то за бажанням дитини він може без присутності матері протягом половини літніх, зимових шкільних канікул проводити час з ОСОБА_2 за місцем проживання (перебування) батька або ж за власним місцем проживання (перебування). Молодший син сторін ОСОБА_5 в школу не ходить в силу свого віку, а тому визначати йому час проведення літніх і зимових канікул разом із батьком передчасно. Позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом, а саме: допустити можливість його щоденного спілкування, до однієї години на день, з синами особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку; допустити можливість батька брати участь у навчальних, вихованих заходах дітей із дотриманням розпорядку навчального закладу суд відхиляє. Судом не встановлено обставин того, що відповідач ОСОБА_2 обмежений у спілкуванні з синами засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування, як і не було встановлено перешкод для його участі у навчальних, вихованих заходах дітей із дотриманням розпорядку навчального закладу, а тому в цій частині його вимоги є недоведеними.
Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції повністю погодитися не може, оскільки недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.
Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України “Про охорону дитинства” дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (пункти 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року), ратифіковану Постановою Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини).
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункт 3 статті 9 Конвенції про права дитини). Це положення кореспондує статті 157 СК України, статті 15 Закону України “Про охорону дитинства”. Зокрема, частина третя статті 157 СК України встановлює, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. А частина третя статті 15 Закону про охорону дитинства передбачає, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Право на безперешкодне спілкування батьків з дитиною, крім випадків, коли таке право обмежене законом, передбачене статтею 153 СК України. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (стаття 158 СК України).
Отже, системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (частина перша статті 159 СК України).
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (абзац перший частини другої статті 159 СК України).
Суд першої інстанції, встановивши, що малолітні діти проживають разом з матір`ю, між сторонами існують відкриті неприязні стосунки, які позбавляють відповідача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, тому обґрунтовано визначив спосіб участі батька у вихованні дітей шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із синами.
Відносно періодичності (днів) та годин побачення батька з дітьми, визначених судом першої інстанції, сторони погодилися, проте представником відповідача в апеляційній скарзі наводяться доводи щодо можливості участі батька у спілкуванні та вихованні дітей без присутності матері.
Колегія суддів частково погоджується з вказаними доводами з огляду на те, що ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду доказів на підтвердження міркувань про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дітей можлива лише у присутності матері, а так само, що між батьком та дітьми існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні, що свідчать про можливість участі батька у вихованні дітей виключно в присутності матері.
Проте, враховуючи думку старшого сина сторін ОСОБА_6 , який категорично в судовому засіданні заперечив побачення з батьком без присутності матері, вищенаведені обставини справи, колегія суддів вважає, що зустрічі батька з дітьми мають відбуватися в присутності матері протягом шість місяців після набрання рішення законної сили, щоб діти звикли до таких побачень, в подальшому, самостійно, без присутності матері ОСОБА_1 .
У постанові від 11 грудня 2019 року у справі №753/15487/18 (провадження №61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що “відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи”. 
Щодо доводів апеляційних скарг відносно проведення спільного відпочинку молодшого сина ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2 , колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки встановлення можливості спільного відпочинку лише старшого сина із батьком порушує принцип справедливості та рівності дітей. До того ж, судом першої інстанції встановлено, що брати дуже прив`язані один до одного, а тому роз`єднання дітей на період канікул буде суперечити їх інтересам. 
Тому, колегія суддів прийшла до висновку, що спільний відпочинок та проведення часу з батьком ОСОБА_2 повинно відбуватися за бажанням ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без присутності матері ОСОБА_1 кожного року у період літніх канікул із 01 серпня по 31 серпня та у період зимових канікул із 09 січня до 14 січня, без обмеження місця проведення та з правом поїздок по території України.
Щодо доводів апеляційних скарг відносно додаткового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову — на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, за правилами ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.
При цьому, за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 6 ст.137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно врахував заперечення адвоката Авдєєнка В.В., складність справи та обсяг виконаних робіт по наданню правничої допомоги, дотримався принципів співмірності та розумності судових витрат, те, що зустрічний позов задоволено частково і прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з позивача в користь відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної допомоги в розмірі 5000 грн.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року — задовольнити частково, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року — залишити без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року в частині визначення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 — змінити, надати можливість ОСОБА_2 бачитися з дітьми у присутності матері ОСОБА_1 у перших шість місяців, з моменту набрання рішенням законної сили, в подальшому, самостійно, без присутності матері ОСОБА_1 .
Спільний відпочинок та проведення часу з батьком ОСОБА_2 відбувається за бажанням ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без присутності матері ОСОБА_1 кожного року у період літніх канікул із 01 серпня по 31 серпня та у період зимових канікул із 09 січня до 14 січня, без обмеження місця проведення та з правом поїздок по території України.
В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року — залишити без змін.
Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року — залишити без змін.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — задовольнити частково.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року — задовольнити частково.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року в частині визначення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 — змінити, надати можливість ОСОБА_2 бачитися з дітьми у присутності матері ОСОБА_1 у перших шість місяців, з моменту набрання рішенням законної сили, в подальшому, самостійно, без присутності матері ОСОБА_1 .
Спільний відпочинок та проведення часу з батьком ОСОБА_2 відбувається за бажанням ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без присутності матері ОСОБА_1 кожного року у період літніх канікул із 01 серпня по 31 серпня та у період зимових канікул із 09 січня до 14 січня, без обмеження місця проведення та з правом поїздок по території України.
В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року — залишити без змін.
Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2022 року — залишити без змін.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 грудня 2022 року.

Головуючий 
Судді