П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  680/385/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яцина О.І.   
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
13 вересня 2022 року                                                                                          м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Стаднік Л. В., 
позивача - ОСОБА_1 ,   

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 17.05.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою серії ЕАО № 5395252 від 17 травня 2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17 травня 2022 року о 17 годин 04 хвилин в смт.Нова Ушиця, по вул.Літнівецькій, 12, керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу, чим порушив п.2.1. «ґ» ПДР України. Відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Вважає, що дана постанова є не законною, а тому підлягає скасуванню. Ні адміністративного правопорушення, ні дорожньо-транспортної пригоди він не вчиняв, тому правових підстав вимагати у нього поліс страхування інспектор поліції не мав. Обставини зазначені у постанові не відповідають дійсності, оскільки страховий поліс № 205629204 про страхування транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н. НОМЕР_1 , VІN WVWZZZ3BZ3EО78587, що виданий ПАТ «HACK Оранта» станом на 18 травня 2022 року був дійсний. Здійснюючи контроль за наявністю страхового полісу працівник поліції міг перевірити його через єдину централізовану базу даних МТСБУ користувачем якої він є. Таким чином, у його діях взагалі відсутня подія та склад адміністративного правопорушення. У матеріалах справи про адміністративні правопорушення відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт того, що 17 травня 2022 року в 17 годин 04 хвилин у смт.Нова Ушиця, вул.Літнівецька, 12, він керував транспортним засобом без чинного страхового полісу. Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення ЕАО № 5395252 від 17 травня 2022 року винесена з грубим порушенням вимог статті 251 КУпАП. Зазначив, що на його звернення працівником поліції не було надано можливості скористатися правом на отримання правової допомоги. За таких обставин, працівником поліції допущено порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27 липня 2022 року в задоволені позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено з матеріалів справи, 17 травня 2022 року інспектор сектору поліцейської діяльності №1 (Нова Ушиця) відділення поліції № 2 (м.Дунаївці) Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Мазур П.П. виніс постанову серії ЕАО № 5395252 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, та застосував до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.
Із даної постанови вбачається, що 17 травня 2022 року о 17 годин 04 хвилин в смт Нова Ушиця, по вул. Літнівецькій, 12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н. НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу, чим порушив п.2.1. «ґ» ПДР України. Відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6).
Згідно із копією страхового поліса № 205629204 про страхування транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.  НОМЕР_1 , VІN НОМЕР_2 , що виданий ПАТ «HACK Оранта» станом на 18 травня 2022 року був дійсний (а.с.7).
Позивач не погодившись із вказаною постановою, оскаржив її до суду.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з тим, що позивач визнав факт адміністративного правопорушення, яке було зафіксовано на нагрудну камеру патрульного поліцейського.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У даному випадку, позивач порушив вимоги п.9.5 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді (ДТП) та 2.1г Правил дорожнього руху України - відсутність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами п.2.1 "ґ" Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Згідно із п.2.4 "а" Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
При цьому, п. 21.1 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Положеннями ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Статтею 32 Закону України "Про Національну поліцію" визначено повноваження працівника поліції щодо перевірки документів.
Так згідно ч.2 вказаної статті поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, зокрема відеозапису наданого відповідачем, підставою зупинення транспортного засобу яким керував позивач слугувало не виконання позивачем п.9.5 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, разом з тим, при перевірці документів водія ОСОБА_1 , останній не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 г Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Як вбачається із переглянутого відеозапису з нагрудної реєстратора поліцейського, позивач на запитання патрульного поліцейського щодо пред`явлення полісу (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначив, що він не має його при собі.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивачем було порушено п.2.1 ґ ПДР України, оскільки під час перевірки документів у позивача був відсутній поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що запис з нагрудної камери поліцейського, який додано разом із відзивом, не є належним доказом.
Відповідно до ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належними  є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України, ст.175 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Пунктом 2 частини 4 зазначеної статті передбачено, що до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Колегія суддів зазначає, що  в матеріалах справи наявний диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з яким позивач має право ознайомитися.
Окрім цього, колегія суддів зазначає, що позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених ст.268 КУпАП.
Так, з наданих відповідачем відеоматеріалів вбачається, що позивач був присутній на місці складення постанови, був повідомлений про її складання. Позивач погодився із вчиненим ним правопорушенням, йому також були роз"яснені його процесуальні права.
Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення інcпекторами патрульної поліції чинного законодавства при застосуванні превентивних заходів, зокрема нагрудних відеокамер, з огляду на наступне.
Згідно зі ст.40 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Питання щодо використання нагрудних відеокамер прямо регулюється “Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них”, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 100 від 03.02.2016 року.
Так, відповідно до п.3.1 наведеної Інструкції, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції здійснюється на підставі статті 40 Закону України “Про Національну поліцію”.
Пунктом 3.3 Інструкції передбачено, що нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно - при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, - при перевірці документів, - при арешті або затриманні особи, - при поверхневому огляді, - при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, - при наданні допомоги особам, - у випадках, коли усвідомлення особою факту відео фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.
Пунктом 3.5 Інструкції встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинне бути записане безперервно.
З урахуванням наведених норм законодавства, колегія суддів вважає, що використання нагрудної камери є законодавчо встановленим обов`язком поліцейського, закріпленим ст.40 Закону України “Про Національну поліцію”, яка не передбачає виключень щодо можливості спілкування з поліцейськими без застосування нагрудної відеокамери.
В ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку із чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідачем прийнята правомірно, а суд першої інстанції перевіривши аналіз всіх обставин справи прийняв обґрунтоване та законне рішення.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального  права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують,  то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Боровицький О. А.