Справа № 944/1603/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М.О. 
Провадження № 33/811/816/22                 Доповідач: Урдюк Т.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

21 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Раздорського Руслана Андрійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 4 липня 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.
Згідно з постановою, 7 квітня 2022 року об 11 год. 40 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж», територія Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на в`їзд в Україну був виявлений ОСОБА_2 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 03 березня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі перевірки документів відносно даного громадянина відбулось спрацювання бази даних «ГАРТ-1/П» (БД 1-2, індекс «В», «В» - доручення щодо додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону особами або їх в`їзду на тимчасово окуповану територію України чи виїзду з неї). Відповідно до витягу з Державної міграційної служби України (форма 1) було встановлено, що дана особа є громадянином України. Згідно з системою наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 21 грудня 2018 року, орган видачі Сектор централізованого оформлення документів відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстраії Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, який відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 4 липня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КупАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що суддею було встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, виключно на підставі документу, наявного у матеріалах справи, який не відповідає вимогам чинного законодавства. 
На переконання апелянта, суддею не взято до уваги допущення грубого порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на захист під час складання матеріалів адміністративної справи. При цьому надрукована заява, що міститься в матеріалах справи в якості доказу, свідчить про упереджене ставлення працівників прикордонної служби до ОСОБА_2 .
Адвокат звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові його прізвище вказано неправильно, що, на його думку, свідчить про формальний підхід судді суду першої інстанції до розгляду вказаної справи. Крім цього, судова практика Яворівського районного суду Львівської області, де застосовується виключно обвинувальний принцип притягнення до адміністративної відповідальності, підтверджує упередженість судді місцевого суду до розгляду даної справи. 
Також апелянт покликається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2022 року не наведено та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невідповідності документа, за яким ОСОБА_2 спробував перетнути державний кордон, не наведено жодного доказу на підтвердження недійсності даного документу, чи доказів на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, підробки чи містить недостовірні відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У своїй апеляційній скарзі захисник також зазначає про те, що ОСОБА_2 раніше неодноразово перетинав державний кордон України за пред`явленням паспорта громадянина Румунії, при цьому жодних претензій до нього органи ДПС не мали. Вважає, що дії ОСОБА_2 не суперечать ст. 12 Закону України «Про державний кордон України», ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», а також узгоджуються із приписами Європейської Конвенції «Про громадянство», ратифікованої Україною.
ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.
Його захисник Раздорський Р.А. у судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів та просив таку задовольнити. Крім того, адвокат надав суду заяву про те, що його клієнту ОСОБА_2 відомо про час та місце розгляду справи, проти судового розгляду у його відсутності він не заперечує. Права та обов`язки останньому відомі. 
Заслухавши позицію захисника Раздорського Р.А., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Згідно з приписами статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).
Судом встановлено, що, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №238839 (а.с. 1), 7 квітня 2022 року об 11 год. 40 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж», територія Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на в`їзд в Україну, ОСОБА_2 пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 03 березня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що неправомірних дій не вчиняв, документів підроблених не пред`являв. Зі складеним щодо нього протоколом не згоден (а.с. 7).
Згідно з рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_5 (а.с. 2) та рапортом інспектора прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Р.Віхоть (а.с. 3), 27 квітня 2022 року близько 11 год. 20 хв. у міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж» на в`їзд в Україну прибула особа, яка надала на прикордонний контроль паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 03 березня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі перевірки документів щодо даного громадянина відбулось спрацювання бази даних «Гарт1/П» (БД 1-2, індекс «В» - доручення щодо додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону особами, або їх в`їзду на тимчасово окуповану територію України чи виїзду з неї). Відповідно до витягу з Державної міграційної служби України (форма 1) було встановлено, що особа є громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з системою наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 21 грудня 2018 року, орган видачі Сектор централізованого оформлення документів відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області. 
З наявної у матеріалах справи особової картки, наданої Державною міграційною службою України (а.с. 5), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернівці, Україна, 21 грудня 2018 року отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 , орган видачі: Сектор централізованого оформлення документів.
Крім цього, інспектором прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Р.Віхоть долучено довідку-витяг за результатами перевірки з ІТС «Гарт-5» впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » віпс «Грушів», згідно з якою ОСОБА_2 неодноразово протягом періоду 24 листопада 2021 року – 23 лютого 2022 року в`їжджав в Україну та виїжджав з України на підставі паспорта громадянина України, серії НОМЕР_3 (як слідує з особової картки ОСОБА_2 , вказаний паспорт громадянина України був дійсний до 27 серпня 2022 року).
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги статей 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки під час здійснення прикордонного контролю на в`їзд в Україну, громадянин України ОСОБА_2 пред`явив паспорт громадянина Румунії.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_2 є громадянином Румунії, а наданий ним органу митного контролю паспорт не є недійсним та не містить ознак підробки, тому що це не має правового значення, оскільки в даному випадку ОСОБА_2 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на в`їзд в Україну (паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Наведеним також спростовуються доводи про відсутність у діях ОСОБА_2 при в`їзді в Україну прямого умислу на перетинання кордону без відповідних документів. Водночас, виявлення документа, що має ознаки підробки, могло б мати для особи наслідки кримінально-правового характеру, оскільки такі дії підлягають кваліфікації за статями Кримінального кодексу України. 
Стосовно доводів апелянта про те, що наявні у матеріалах справи документи не відповідають вимогам Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення від 18 вересня 2013 року №898 (далі – Інструкція), то такі не ґрунтуються на матеріалах справи.
Дійсно, п. 9 розділу ІІІ Інструкції визначено, що до протоколу за наявності долучаються матеріали, що підтверджують факт учинення адміністративного правопорушення. Кожний документ повинен мати реквізити (дату, адресу, назву, підпис, а у визначених законом випадках - штампи, печатки), відповідати законодавству, своєму призначенню та містити достовірну інформацію.
Втім, як слідує з наявних матеріалів справи, такі, зокрема, і витяг з бази «Гарт-5», оформлені відповідно зазначених вище вимог п. 9 розділу ІІІ Інструкції, жодних порушень при складенні цих документів апеляційним судом не виявлено. При цьому розбіжності у даті здійснення запиту щодо ОСОБА_2 та даті отримання відповіді висновків судді місцевого суду не спростовують. 
Доводи апелянта про те, що особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, було встановлено виключно на підставі наявного у матеріалах справи документа до уваги апеляційним судом не беруться. Так, у матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 03 березня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Така копія завірена у присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 27 квітня 2022 року, оскільки ОСОБА_2 відмовився завіряти її своїм підписом (а.с. 4). З огляду на те, що оригінал документа (зокрема, паспорта) зберігається виключно в особи, якій він виданий, особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, може долучити до матеріалів справи лише копію такого документа, що і було зроблено інспектором прикордонної служби. 
Водночас, у судове засідання в суди першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, захист своїх інтересів доручив адвокату Раздорському Р.А., що стверджується ордерами про надання правничої (правової) допомоги №1041142 (а.с. 22) та №1045970 (а.с. 60). Тим самим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавила суд можливості перевірити оригінал його паспорта. Однак, надання стороною захисту для долучення до матеріалів справи копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25-26), а також копії паспорта громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 03 березня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 56-59) (яка є ідентичною до копії паспорта, наданою органом прикордонної служби), дозволяє суду безсумнівно встановити особу ОСОБА_2 . Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги те, що ст. 204-1 КУпАП не належить до переліку справ про адміністративні правопорушення, визначених ч. 2 ст. 368 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Безпідставними є і доводи адвоката про порушення права ОСОБА_2 на захист, оскільки ч. 1 ст. 271 КУпАП визначає, що адвокат може брати участь у розгляді справи, однак залучення захисника органом, який складає протокол про адміністративне правопорушення, під час складення такого протоколу, нормами чинного законодавства не передбачено. Наведене не позбавляє особу, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, залучити захисника самостійно, однак цим правом ОСОБА_2 не скористався. 
Як вбачається з протоколу, ОСОБА_2 роз`яснено його право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що йому необхідний адвокат (а.с. 7). При цьому правовою допомогою останній скористався у судах першої та апеляційної інстанцій, що відповідає вимогам ст. 271 КУпАП. 
Покликання апелянта на упереджене ставлення працівників прикордонної служби через наявність у матеріалах справи надрукованої заяви, у якій зазначено про визнання вини, не береться до уваги апеляційним судом, оскільки ОСОБА_2 відмовився її підписувати (а.с. 6) та надав пояснення про те, що зі складеним щодо нього протоколом не згоден (а.с. 7), тобто інспектор прикордонної служби, на виконання вимог закону, надав ОСОБА_2 можливість висловити своє ставлення щодо протоколу. 
Аргументи про формальний підхід судді місцевого суду до розгляду справи, оскільки прізвище адвоката було зазначено з помилкою, є надуманими, адже помилка у прізвищі захисника допущена один раз, тобто така має характер описки. 
Доводи сторони захисту про практику даної категорії справ є безпідставними, оскільки, згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Більше того, Україну відносять до сім`ї континентального права, де основним джерелом визнається нормативно-правовий акт, а не судовий прецедент.
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду і доводи захисника про недотримання суддею норм процесуального права, зокрема, щодо вирішення клопотання про зміну підсудності. Зокрема, ст. 279 КУпАП передбачає порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, зазначено, що на засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. 
Водночас, ст. 283 КУпАП визначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;  дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Таким чином, норми КУпАП передбачають обов`язок судді розглянути клопотання сторони, але не обов`язок зазначити результати його розгляду у постанові, прийнятій у справі про адміністративне правопорушення.
Безпідставними є і твердження апелянта про шаблонність оскаржуваної постанови, оскільки ст. 283 КУпАП передбачені вимоги, яким має відповідати постанова у справі про адміністративне правопорушення. На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова складена з дотриманням передбачених ст. 283 КУпАП вимог. Більше того, вказані вимоги поширюються на всі постанови, які приймаються судами.
Що стосується покликання апелянта на незазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про понятих (свідків) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , апеляційний суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були запрошені як поняті під час відмови ОСОБА_2 завірити копію свого паспорта. Будь-які відомості про те, що їм відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню в даній справі, відсутні, а відтак і відсутні підстави зазначати відомості про цих осіб у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
За таких обставин, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за перетин державного кордону України, громадянином України, за паспортними документами іншої країни. Вказані висновки судді відповідають зібраним у справі доказам, яким суддею надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Призначене ОСОБА_2 адміністративне стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 4 липня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Раздорського Руслана Андрійовича в його інтересах –
без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.