ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1495/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/1456/18 Категорія: 301030000 	Середа Л. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Зінченко Ю.О.
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
представник позивача – адвокат Мисан Василь Миколайович;
відповідачі – Піщанська сільська рада, Виконавчий комітет Піщанської сільської ради, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ;
представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Сизько Борис Борисович;
особа, яка подала апеляційну скаргу – представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – адвокат Сизько Борис Борисович; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – адвоката Сизька Бориса Борисовича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради, Виконавчого комітету Піщанської сільської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про скасування рішень про оформлення права власності, свідоцтва про право власності та визнання права власності, 
в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив: визнати незаконним і скасувати рішення Виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 3 від 20 липня 2007 року про оформлення права власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; визнати незаконним і скасувати видане Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради свідоцтво про право власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 від 14 серпня 2007 року серія ЯЯЯ № 579770; визнати за ОСОБА_1 право власності на нежиле приміщення магазину, загальною площею 140,1 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна з реєстру прав власності на нерухоме майно 19909044.
В обґрунтування позовних вимог вказував, що з метою здійснення підприємницької діяльності збудував на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці магазин, загальною площею 140,1 кв. м, по АДРЕСА_1 . Вказане нежитлове приміщення остаточно було добудовано та введено в експлуатацію у 2017 році. 
Однак на безоплатній основі з 2005 року у даному приміщенні також здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_2 . У зв`язку з прийняттям рішення про припинення підприємницької діяльності, позивач у 2017 році запропонував ОСОБА_2 придбати вказане нежитлове приміщення. На що останній відповів, що на підставі свідоцтва про право власності виданого Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради він також є власником даного нежитлового приміщення. 
Позивач вважає, що оскаржувані свідоцтво про право власності та рішення Виконавчого комітету Піщанської сільської ради, на підставі якого воно видане, є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті протиправно, з порушенням вимог чинного законодавства на підставі заяви про надання дозволу на видачу свідоцтва про 1/2 частку у праві власності на спірне нежитлове приміщення, яка не підписувалась позивачем. 
Крім того вказує, що незаконно оформивши право власності ОСОБА_3 позбавив позивача, як власника земельної ділянки, на якій воно знаходиться права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею, хоча земельна ділянка належить позивачу на праві власності, а тому такий стан справ порушує його законні права та охоронювані законом інтереси.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.
Скасовано рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 3 від 20 липня 2007 року про оформлення права власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .
Скасовано видане виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, свідоцтво про право власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 від 14 серпня 2007 року, серія ЯЯЯ №579770.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду обґрунтоване тим, що згідно із наданими сторонами доказами, судом не встановлено надання позивачем згоди на оформлення 1/2 частини спірного приміщення магазину за ОСОБА_2 , а підписи на відповідних документах виконані не ОСОБА_1 , що підтверджується висновками експертів.
Також суд вказав, що сторонами не надано доказів введення приміщення магазину в експлуатацію у встановленому законом порядку, тому воно є об`єктом незавершеного будівництва та оформлення на нього речового права було неможливим.
У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування рішення Піщанської сільської ради про оформлення права власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та скасування свідоцтва про право власності на вказане приміщення.
Водночас суд вирішив відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на спірне приміщення, у зв`язку із не наданням сторонами доказі введення цього приміщення в експлуатацію.
Крім того суд прийшов до висновку про не пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду із цим позовом.
Додатковим рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 вересня 2022 року стягнуто із Піщанської сільської ради, виконавчого комітету Піщанської сільської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , понесені позивачем витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 600 гривень.
Стягнуто з Піщанської сільської ради, виконавчого комітету Піщанської сільської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 1480, 08 гривень.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – адвокат Сизько Б.Б. подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду від 29 серпня 2022 року та закрити провадження у справі.
У апеляційній скарзі вказує, що правовідносини, які виникли між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , є господарсько-правовими, оскільки існує спір між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 саме як суб`єктом господарювання з приводу господарської діяльності, так як пов`язаний зі здійсненням підприємницької діяльності в магазині, а тому підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача звертався до суду із клопотанням, в якому просив закрити провадження у справі із зазначених підстав, яке ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2022 року було залишене без задоволення.
Також вважає, що рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 3 від 20 липня 2007 року як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому оскарження цього рішення не є належним та ефективним способом захисту прав позивача.
Стверджує, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про не пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом.
Представник позивача – адвокат Мисан Василь Миколайович подав відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
У відзиві вказує, що у 2017 році позивач вже звертався з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства та провадження у справі було закрито ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2018 року. В ухвалі суду, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку, було вказано, що спір, що виник між сторонами має ознаки цивільно-правового спору, тому має розглядатись за правилами цивільного судочинства.
Зазначає, що у позовних вимогах відсутні будь-які вимоги про скасування господарських правочинів, які були укладені між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ..
Звертає увагу, що у оскаржуваному рішенні сільської ради було вказано «оформити право власності на об`єкти нерухомого майна на основі даних господарських книг виконкому Піщанської сільської ради і матеріалів технічної інвентаризації юридичних та фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 », однак, всупереч цьому, право власності було оформлене на фізичних осіб-підприємців.
Також вказує, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки про існування підробленої заяви від 20 липня 2007 року про надання дозволу на видачу оскаржуваного свідоцтва про право власності, яка стала підставою для прийняття виконавчим комітетом оскаржуваного рішення, позивач дізнався лише 21 лютого 2017 року.
Крім того, зазначає, що у випадку, якщо суд дійде висновку, що позивач пропустив строк позовної давності, просить його поновити, як пропущений з поважних причин, оскільки позивач, достеменно знаючи, що приміщення магазину не здане в експлуатацію, не очікував та не міг передбачити жодних негативних правових наслідків для себе, пов`язаних із незаконними діями ОСОБА_2 та посадових осіб органу місцевого самоврядування, які протиправно без його волі прийняли відповідні рішення про права на обов`язки ОСОБА_1 і заволоділи 1/2 частиною майна позивача.
Зазначає, що дізнався про порушення свого права у 2017 році, після того як припинив підприємницьку діяльність та запропонував ОСОБА_2 купити приміщення магазину для здійснення підприємницької діяльності.
Піщанська сільська рада Золотоніського району Черкаської області та виконавчий комітет Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області надіслали до апеляційного суду заяви, у яких просять проводити розгляд справи без їх участі та прийняти до уваги визнання ними позовних вимог.
Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період з 24 липня 2002 року по 13 лютого 2017 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебував на обліку в Золотоніській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області як платник єдиного внеску, вид діяльності Код КВЕД: 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний)».
Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 994153 від 22 січня 2008 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 7121588201:05:001:0052, з цільовим призначенням - комерційне використання, та яка знаходиться у с. Піщана, Золотоніського району, Черкаської області.
Судом встановлено, що вказана земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 та була виділена із належної позивачу земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, зі зміною цільового призначення під розміщення магазину приватному підприємцю ОСОБА_1 .
Рішенням Піщанської сільської ради від 02 вересня 2002 року № 23 позивачу надано дозвіл на замовлення робочого проекту на будівництво приватного магазину.
Згідно з наявним в матеріалах справи робочим проектом на проектування об`єкту будівництва - «Магазин по АДРЕСА_1 » та висновком на проект будівництва від 29 липня 2005 року № 23, експертним заключенням № 71.9. 8.00. 547 про відповідність проектної документації нормативним актам з питань охорони праці щодо об`єкту «Магазин по АДРЕСА_1 » замовником є приватний підприємець ОСОБА_1 .
Рішенням Виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 26 листопада 2004 року № 57 надано дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_1 на відкриття торгової точки (магазину) в АДРЕСА_1 .
Також з наявних в матеріалах справи угоди № 76 від 01 серпня 2005 року, укладеної із Золотоніською районною санітарно-епідеміологічною станцією, акта санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта від 29 листопада 2002 року, погоджень наданих Золотоніською районною санітарно-епідеміологічною станцією щодо можливості відкриття та функціонування продовольчого магазину по АДРЕСА_1 , а також можливості торгівлі в даному магазині товарами побутової хімії, парфумерно-косметичними виробами, засобами особистої гігієни та санітарії, сувенірами та іншими непродовольчими товарами, експертного висновку відділу пожежної безпеки УМВС України в Черкаській області, та акта здачі в експлуатації установки автоматичної пожежної сигналізації в магазині по АДРЕСА_1 та інших дозволів та угод пов`язаних з належною експлуатацією приміщення спірного магазину судом встановлено, що вказані документи надані за зверненням саме позивача.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви від 20 липня 2007 року адресованої до Виконавчого комітету Піщанської сільської ради приватні підприємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять надати дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на 1/2 магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 та 1/2 частку на ім`я ОСОБА_2 .
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 20 липня 2007 року № 3 «Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» вирішено оформити право власності на об`єкти нерухомого майна на основі даних погосподарських книг Виконавчого комітету Піщанської сільської ради і матеріалів технічної інвентаризації юридичних і фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням доручено Золотоніському відділу Черкаського об`єднаного бюро технічної інвентаризації оформити право власності на об`єкт нерухомого майна юридичних та фізичних осіб відповідно до п. 1 цього рішення, провести реєстрацію об`єкта нерухомого майна. Доручено підписувати свідоцтво про право власності на об`єкти нерухомого майна з проставкою печатки секретаріату сільської ради.
На підставі вказаного рішення Виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 20 липня 2007 року № 3 Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради 14 серпня 2007 року видано свідоцтво про право власності приватних підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 140,1 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Частка власності у праві власності на спірне нерухоме майно кожного з власників – 1/2.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 82161399 від 10 березня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 серпня 2007 року на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 виданого 14 серпня 2007 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради зареєстровано 1/2 частки права власності приватного підприємця ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, загальною площею 140,1 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Також згідно з вказаною Інформаційною довідкою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 серпня 2007 року зареєстровано 1/2 частки права власності приватного підприємця ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 140,1 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 виданого 14 серпня 2007 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви ОСОБА_1 до ЧООБТІ від 28 липня 2007 року позивач просить зареєструвати право власності на спірне нежиле приміщення, що належить приватним підприємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно із висновком експерта від 14 листопада 2017 року № 1/2642, складеним за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені гр. ОСОБА_1 в графі « ОСОБА_4 » у заяві про надання дозволу на видачу свідоцтва на право власності від 20 липня 2007 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням будь-якого справжнього підпису (підписів) гр. ОСОБА_1 .
Також у висновку експерта зазначено, що підпис від імені гр. ОСОБА_1 в графі «Заявник» у заяві про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 липня 2007 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Наведені вище висновки щодо справжності підпису позивача у заяві про надання дозволу на видачу свідоцтва на право власності від 20 липня 2007 року та у заяві про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 липня 2007 року, також зазначено у висновку експерта від 23 квітня 2018 року № 1/939, який складено за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи.
Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не заперечував, що підпис від імені позивача на вказаних документах вчиняв він за усною домовленістю із позивачем.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 3 від 20 липня 2007 року про оформлення права власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , та скасування свідоцтва про право власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 від 14 серпня 2007 року, серія ЯЯЯ №579770, виданого виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та застосував до них відповідні норми матеріального права.
Так, судом вірно встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, на якій йому надано дозвіл розпочати будівництво приміщення магазину. Матеріали справи не містять доказів завершення будівництва магазину та введення його в експлуатацію у встановленому законом порядку. 
Заяви до відповідних установ щодо оформлення права власності по 1/2 частині приміщення магазину та видачі свідоцтва про право власності на ім`я ФОП  ОСОБА_2  та ФОП  ОСОБА_1  позивач не підписував та не подавав, що підтверджується висновками експертів та не заперечується сторонами. 
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду щодо обґрунтованості позовних вимог про неправомірність прийняття виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області рішення № 3 від 20 липня 2007 року про оформлення права власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (в іншій частині рішення не оскаржується), та видання свідоцтва про право власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 від 14 серпня 2007 року, серія ЯЯЯ №579770, виданого виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, на підставі оскаржуваного рішення сільської ради.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за останнім права власності на нежиле приміщення магазину, загальною площею 140,1 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна з реєстру прав власності на нерухоме майно 19909044, в апеляційному порядку не оскаржується, тому відповідно до статті 367 ЦПК України не переглядається судом апеляційної інстанції.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 3 від 20 липня 2007 року як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому оскарження цього рішення не є належним та ефективним способом захисту прав позивача, є безпідставними, оскільки позивачем разом із вимогою про скасування вказаного рішення заявлено позовну вимогу про скасування свідоцтва про право власності, виданого на підставі оскаржуваного рішення, що є належним способом захисту порушеного права позивача.
Посилання скаржника на те, що правовідносини, які виникли між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , є господарсько-правовими, оскільки існує спір між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 саме як суб`єктом господарювання і цей спір пов`язаний зі здійсненням підприємницької діяльності в магазині, а тому підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, колегія судів вважає помилковими.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.
За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, за змістом, якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
У справі, що переглядається, учасником справи є, зокрема, ОСОБА_1 , як фізична особа, оскільки він припинив свою діяльність як фізичної особи підприємця у 2017 році. Спір між сторонами виник не у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності фізичними особами-підприємцями, а з приводу оформлення права власності на об`єкт незавершеного будівництва. Матеріали справи не містять доказів існування корпоративних відносин між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , а також укладення між ними будь-яких господарських договорів з приводу предмету спору.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, про що вказує скаржник в апеляційній скарзі, оскільки спір, що виник між сторонами слід розглядати в порядку цивільного судочинства.
Посилання представника скаржника на правову позицію Верховного Суду, що з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду справ, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем, не впливають на вирішення справи, що переглядається, оскільки матеріали справи не містять доказів, що спір між сторонами виник з приводу здійснення ними підприємницької діяльності.
Враховуючи наведене, виходячи із суб`єктного та предметного критеріїв пред`явленого позову, колегія суддів вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного, а не господарського судочинства.
Колегія суддів також враховує, що під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідача ФОП ОСОБА_2 заявлялось клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із господарською підвідомчістю даного спору, яке ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2022 року залишене без задоволення. Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Щодо тверджень в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про не пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом, колегія суддів вказує наступне.
У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 цього Кодексу). 
Тобто позовна давність установлює строки захисту цивільних прав. 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).
Визначення початку перебігу позовної давності міститься в статті 261 ЦК України, відповідно до частини першої якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові.
Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо не пропущення позивачем строку позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України.
Так, оскільки під час розгляду справи встановлено, що позивач не підписував заяви для оформлення права власності на приміщення магазину та отримання оскаржуваного свідоцтва про право власності, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 об`єктивно міг знати про порушення свого права ще у 2007 році, коли було прийняте оскаржуване рішення Піщанської сільської ради та видане свідоцтво про право власності по 1/2 частині приміщення магазину.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження позивача, що про порушення свого права на приміщення магазину він дізнався у 2017 році після припинення підприємницької діяльності.
Доказів на спростування таких тверджень позивача матеріали справи не містять.
Отже суд першої інстанції дійшов вірного переконання про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, передбачених статтею 267 ЦК України.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.
Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишенні рішення, що переглядається, без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – адвоката Сизька Бориса Борисовича залишити без задоволення. 
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді 

Повний текст постанови складений 09 грудня 2022 року