Ухвала
 
29 листопада 2022 року
м. Київ

справа № 335/4358/21
провадження № 61-7653св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,              
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Беклеміщев Сергій Олегович , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2022 року, ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2022 року та касаційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2022 року, 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - ГУНП в Запорізькій області), Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України (далі - ДКС України) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що слідчим управлінням Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12018080350001264, відкритому стосовно нього за частиною другою статті 383 та частиною другою статті 384 Кримінального кодексу України.
 
14 грудня 2018 йому вручено повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні та проведено допит. Постановою слідчого СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Качанюка О. М. від 14 грудня 2018 року до матеріалів досудового розслідування приєднано речові докази, зокрема належні йому грошові кошти в розмірі 57 700,00 грн, які були передані на зберігання до установи банку.
 
Ухвалою слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області                         від 19 грудня 2018 року накладено арешт на вказані кошти, які були повернуті йому лише 25 грудня 2020 року.
 
Ухвалою слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області                          від 19 грудня 2018 року стосовно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 07 лютого 2019 року, покладено обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не залишати житло  з 21 години вечора до 06 години ранку, повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту неодноразово продовжувався, зокрема на підставі ухвал Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня, 14 березня, 07 травня, 04 липня та 28 серпня 2019 року.
 
Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 08 листопада              2019 року, залишеним без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду                           від 27 жовтня 2020 року, його визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 383, частиною другою статті  384 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень на підставі пункту 2 частини першої статті 373 КПК України; арешт, накладений ухвалою слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 19 грудня 2018 року, скасовано; вилучені речові докази повернуто ОСОБА_1 .
 
З посиланням на статтю 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач зазначав, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у приниженні його честі та гідності, втрати соціального статусу, погіршення психологічного стану, внаслідок незаконного повідомлення про підозру та пред`явлення обвинувачення у вчиненні злочинів, яких він не скоював.
 
Протягом перебування під слідством та судом впродовж 22 місяців і 13 днів зазнав сильної психотравми, вимушений був звертатися за психологічною допомогою через свій депресивний стан, у нього суттєво погіршилися відносини із родиною та оточуючими, а тому компенсація моральної шкоди повинна бути у більшому розмірі, аніж гарантований Законом мінімальний розмір, з огляду на характер, тривалість та глибину моральних страждань, на кількість та тяжкість інкримінованих йому злочинів, які є злочинами проти правосуддя, що взагалі робить неможливим для позивача довіру в майбутньому до правоохоронних органів, і неможливість відчувати себе захищеним у державі.
 
У своєму позові ОСОБА_1 просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2 000 000,00 грн за:
 
- незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, пред`явлення обвинувачення, визнання підозрюваним та обвинуваченим, тобто перебування під слідством та судом - 1 500 000,00 грн;  
 
-   незаконне застосування міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення пов`язаних із ним обмежень, тобто обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання та інше - 300 000,00 грн;
 
 - незаконне накладення арешту на майно, тобто позбавлення можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном - грошовими коштами - 200 000,00 грн.
 
Матеріальна шкода завдана позивачу, у зв`язку з понесеними ним витратами на правову допомогу, пов`язану із розглядом кримінальної справи, оцінена ним у розмірі 100 000,00 грн. 
 
Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь майнову шкоду у розмірі 100 000,00 грн, та моральну шкоду у розмірі 2 000 000,00 грн. Крім того, просив відшкодувати витрати на правничу допомогу, пов`язану із розглядом цивільної справи, у розмірі 666 567,68 грн.
 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1  моральну шкоду у розмірі 927 612,81 грн та матеріальну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
 
Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя                     від 21 лютого 2022 року заяву представника позивача - адвоката Беклеміщева С. О. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково та здійснено перерозподіл судових витрат. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у                  сумі 326 151,57 грн. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУНП в Запорізькій області, ДКС України в Запорізькій області та Запорізька обласна прокуратура подали апеляційні скарги.
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2022 року клопотання ГУНП в Запорізькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня        2022 року задоволено. Поновлено ГУНП в Запорізькій області строк на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду                м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк десять днів з дня вручення копії ухвали для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 15 414 грн.
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2022 року клопотання Запорізької обласної прокуратури про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року задоволено. Поновлено відповідний процесуальний строк, а апеляційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору.
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року клопотання ДКС України в Запорізькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження  рішення Орджонікідзевського районного суду              м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року та додаткового рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2022 року задоволено. Поновлено строк на апеляційне оскарження вказаних судових рішень.
 
Клопотання ДКС України в Запорізькій області про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року задоволено частково. Відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року до ухвалення судового рішення у справі в суді апеляційної інстанції.
 
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДКС України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду                 м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року та додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2022 року в зазначеній справі.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2022 року апеляційні скарги Запорізької обласної прокуратури, ДКС України та ГУНП в Запорізькій області задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року та додаткове рішення від 21 лютого 2022 року у цій справі скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову.
 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 145 816,67 грн та 50 000 грн - компенсації витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні, а всього 195 816,67 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в цій справі у розмірі 10 000,00 грн. 
 
05 серпня 2022 року ДКС України, засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2022 року в указаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2022 року в частині ухвалення рішення про часткове задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
23 серпня 2022 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Беклеміщев С. О. , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 липня 2022 року, ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року в указаній вище справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Беклеміщев С. О. ,  витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, за касаційною скаргою ДКС України та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У жовтні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
 
Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання.
 
З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Беклеміщев Сергій Олегович , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2022 року, ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2022 року та касаційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2022 року призначити до судового розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                      В. В. Сердюк
С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська