ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2022 року 
м. Київ
справа № 823/2401/18
адміністративне провадження № К/9901/688/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2018 року у складі судді Кульчицького С.О. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Сорочка Є.О. (головуючий), суддів: Ганечко О.М., Федотова І.В. у справі за позовом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій, встановлені судами попередніх інстанцій обставини:
1. Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області звернувся до суду з позовом, у якому просив: 
- зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудовану господарську будівлю по АДРЕСА_1 .  
Підставою позову вказував те, що 24.11.2017 під час позапланової перевірки за заявою        ОСОБА_2 від 25.10.2017 законності проведення будівельних робіт по АДРЕСА_1 встановлено здійснення відповідачем самочинного будівництва господарської будівлі розміром приблизно 5 х 8,2 м. 24.11.2017 відповідачу видано припис №181 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства, складено протокол про адміністративне правопорушення №120. У встановлений термін відповідач вимоги припису не виконав. 29.05.2018 з метою перевірки виконання вимог припису №181 від 24.11.2017 проведено позапланову перевірку і встановлено невиконання його вимог. На переконання позивача вказане є підставою для звернення до суду з позовом на підставі статті 38 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VI) про зобов`язання знести самочинно збудовану будівлю.  
2. Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 31 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року, позов задовольнив.
Зобов`язав ОСОБА_1 знести за власний рахунок самочинно збудовану господарську будівлю по АДРЕСА_1 .    
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач, здійснивши самочинне будівництво зазначеної господарської будівлі, в установлений строк добровільно не виконав вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.  
3. Судами встановлені такі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору по суті:
3.1  ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з цільовим призначенням будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0970 га за адресою: АДРЕСА_1 .    
3.2 24.11.2017 на підставі звернення ОСОБА_2 від 25.10.2017 №С-418 співробітниками відділу державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради Черкаської області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил при проведенні будівельних робіт по АДРЕСА_1 . За результатами перевірки складено акт від 24.11.2017 №278, у якому зазначено, що відповідач самочинно без отримання дозвільних документів на будівництво провів будівництво господарської будівлі розмірами близько 5 м на 8,2 м, готовність об`єкту складає 80 %, чим порушив вимоги частини першої статті 34 Закону №3038-VI та пункти 5, 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 (далі - Порядок №466).   
3.3 У зв`язку з виявленими порушеннями головним спеціалістом відділу ДАБК Уманської міської ради видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт №180 від 24.11.2017, яким з метою усунення виявлених порушень зобов`язано відповідача зупинити виконання будівельних робіт з будівництва господарської будівлі по АДРЕСА_1 до усунення допущених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Про виконання припису відповідачу необхідно було повідомити позивача до 27.11.2017. Також 24.11.2017 видано припис № 181 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, з метою усунення виявлених порушень відповідача зобов`язано усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а саме - частини першої  статті 34 Закону №3038-VI та підпунктів 5, 13 Порядку №466. Про виконання припису відповідачу необхідно було повідомити позивача до 24.01.2018. 
3.4 Крім того, за результатами вказаної вище перевірки відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення №120 від 24.11.2017, за результатами розгляду якого 24.11.2017 начальником Відділу ДАБК Уманської міської ради Чорною В.Г. прийнято постанову №120 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 196 КУпАП. Постанова у встановленому законом порядку відповідачем не оскаржувалась. 08.12.2017 відповідач сплатив застосований згідно з цією постановою штраф у повному розмірі. 
3.5. 26.02.2018 відповідач надав до відділу ДАБК Уманської міської ради повідомлення про початок будівельних робіт щодо «Будівництва гаража-господарської будівлі» по АДРЕСА_1 , однак листом від 27.02.2018 №166 вказане повідомлення повернуто відповідачу в зв`язку з тим, що воно оформлене з порушенням установлених вимог, а саме - відсутня інформація про будівельний паспорт об`єкта будівництва. 
3.6. Відповідно до листа відділу архітектури, містобудування та кадастру Уманської міської ради від 15.02.2018 №164 судами встановлено, що на суміжній земельній ділянці до ділянки по АДРЕСА_1 на відстані 2,5 м від будівлі, що проектується, розташований житловий будинок. Ураховуючи, що наміри забудови не відповідають п.3.13 та додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», при яких відстань між будівлями та спорудами має бути не менше 8 м, відповідачу відмовлено у видачі будівельного паспорта. 
3.7. 29.05.2018, з метою перевірки виконання вимог припису №181 від 24.11.2017, позивачем проведено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «Будівництво господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1 », за результатами якої складено акт №89 від 29.05.2018. Під час проведеної перевірки встановлено, що припис Відділу ДАБК Уманської міської ради відповідачем не виконано, а саме - документи, що дають право на початок виконання будівельних робіт Відділом ДАБК Уманської міської ради не зареєстровано, самочинне будівництво не демонтовано, що є порушенням вимог підпункту «а» пункту 3 статті 41 Закону №3038-VI. 
3.8. За фактом виявленого правопорушення відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення №35 від 29.05.2018 та прийнято постанову №35 від 30.05.2018 по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн 00 коп. Постанова №35 від 30.05.2018 по справі про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку відповідачем не оскаржувалась.    
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги, заперечень (відзиву) на касаційну скаргу:
4. Відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.08.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
Аргументи в обґрунтування вимог касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права - статті 38 Закону №3038-VI та статті 376 ЦК України. На переконання позивача судам попередніх інстанцій надано відповідні докази, які свідчать про наміри відповідача виконати вимоги припису. Крім того, суди не перевірили можливість усунення порушень вимог містобудівного законодавства і застосували крайній захід реагування - зобов`язання знести господарську будівлю.  
5. Позивач надав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.08.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 - без змін. Позивач вважає, що суди попередніх інстанцій повно з`ясували обставини справи щодо предмету спору та фактичних обставин. Судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм Закону №3038-VI та статті 376 ЦК України.  
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
6. При розгляді касаційної скарги колегією суддів враховуються приписи частин першої-другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, що діяла до 08.02.2020, у відповідності до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.  
7. Норми матеріального права під час перевірки судом касаційної інстанції правильності їх застосування судами попередніх інстанцій застосовуються у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Норми процесуального права під час касаційного перегляду судом касаційної інстанції застосовуються у редакції КАС України станом до 08.02.2020.
8. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. На думку судової колегії суду касаційної інстанції, під час розгляду цієї справи проблемним є питання застосування судами попередніх інстанцій норм права, що стосуються правового регулювання спорів за зверненням до суду з позовом про знесення самовільно збудованих будівель і споруд чи приведення їх до попереднього стану органами державного архітектурно-будівельного контролю.   
10. Зазначене питання неодноразово було предметом судового розгляду Верховним Судом. Зокрема, Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 29.01.2020 (справа №822/2149/18) висловлено таку правову позицію: «Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.
За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил.
У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.
У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою статті 38 Закону №3038-VI, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
У інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).
У цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.». 
11. З урахуванням вказаної правової позиції у спірних відносинах, суд касаційної інстанції зауважує, що підставою звернення з позовом до суду позивач вказав здійснення відповідачем будівництва об`єкту - господарської будівлі, без зареєстрованого повідомлення про початок виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта.  
12. Згідно статті 27 Закону №3038-VI забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).
Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.
Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.
За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі. 
Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.
Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. 
Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. 
13. Частинами першою та сьомою статті 34 Закону №3038-VI визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема, подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
14. Суди попередніх інстанцій встановили, що будівництво господарських будівель по АДРЕСА_1 проводилось без зазначених документів. Ці обставини під час розгляду справи не заперечував і відповідач.   
15. За таких обставин, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що будівництво зазначеної господарської будівлі є самочинним. 
16. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 
17. Статтею 38 Закону №3038-VI встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством. 
Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
18. У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що 24.11.2017 позивачем у встановленому порядку встановлено порушення відповідачкою норм частини першої статті 34 Закону №3038-VI - будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1 без повідомлення про початок виконання будівельних робіт та видано припис про усунення цього порушення у строк до 24.01.2018. 29.05.2018 позивач провів позапланову перевірку на предмет виконання припису від 24.11.2017 та встановив, що вимоги припису не виконано, повідомлення про початок виконання будівельних робіт не подано, будівельний паспорт не отримано.
19. За таких обставин, позивач обґрунтовано реалізував право на звернення до суду з вказаним позовом і суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позову та правильно застосували до спірних правовідносин норми частини першої статті 376 ЦК України та статтю 38 Закону №3038-VI.  
20. Доводи касаційної скарги про необхідність у спірних відносинах керуватись нормами частини сьомої статті 376 ЦК України є безпідставними. Зазначена норма передбачає, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.  
21. Проте, у спірних правовідносинах має місце не істотне відхилення від проекту чи істотне порушення будівельних норм і правил, а будівництво без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту. За цих обставин, відповідно до зазначеної вище правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 29.01.2020 (справа №822/2149/18), стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
22. За таких обставин, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій прийняті правильні по суті рішення про задоволення позовних вимог, такі рішення є законним та обґрунтованим і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують. 
23. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року по справі №823/2401/18 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.  

Головуючий суддя                                                                                          В. М. Шарапа

Судді:                                                                                                              А. А. Єзеров

                                                                                                              В.М. Кравчук