ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
17 листопада 2022 року   
м. Київ
 
справа № 1-11/10
провадження № 51-6303 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                        ОСОБА_13.,
суддів                                               ОСОБА_14., ОСОБА_15., 
за участю:
секретаря 
судового засідання                  ОСОБА_16,
прокурора                               ОСОБА_17., 
засудженого                                   ОСОБА_1 , 
захисника                               ОСОБА_18.,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_18. та засудженого ОСОБА_1 на ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2021 року та Черкаського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 25 травня 2010 року ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочинів, передбачених пунктами 6, 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 358, 70, 71 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 07 грудня 2010 року вирок апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 змінено, виключено з обвинувачення посилання на заподіяння значної шкоди потерпілому ОСОБА_2 . У решті вирок залишено без зміни.
04 вересня 2017 року захисник ОСОБА_18. звернулась до суду із заявою про перегляд судових рішень стосовно ОСОБА_1 за нововиявленими обставинами. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2021 року, залишеною без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, вказану заяву захисника ОСОБА_18. в інтересах засудженого ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
Захисник ОСОБА_18. та засуджений ОСОБА_1 у касаційних скаргах з доповненнями до них, доводи яких за своїм змістом є аналогічними, не погоджуючись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просять їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивують тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно відмовив у задоволенні заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, не врахувавши при цьому їхніх вимог щодо:
- відсутності повноважень народних засідателів на здійснення правосуддя та даних щодо приведення їх до присяги під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 ; 
- невідповідності у вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 травня 2010 року прізвища народного засідателя ОСОБА_3 прізвищу ОСОБА_4 , зазначеному в списку народних засідателів апеляційного суду;
- зацікавленості народного засідателя ОСОБА_5 у розгляді справи та не роз`яснення ОСОБА_1 права її на відвід;
- здійснення необхідної перевірки їхніх доводів про порушення апеляційним судом таємниці нарадчої кімнати; 
- штучного створення доказів, які полягали у тому, що свідок ОСОБА_6 обмовила ОСОБА_1 у вчиненні злочинів під тиском правоохоронних органів.
Також посилаються на те, що судовий розгляд поданої заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в судах першої і апеляційної інстанцій відбувся у відсутність потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та без витребування додаткових матеріалів за клопотанням сторони захисту. Крім того, зазначають про те, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам КПК України.
Позиції учасників судового провадження
            Захисник ОСОБА_18. та засуджений ОСОБА_9 підтримали подані касаційні скарги, просили їх задовольнити, скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційних скарг, просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду 
Положеннями ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Викладені в касаційних скаргах доводи сторони захисту про те, що судовими інстанціями не було витребувано додаткових матеріалів за їхнім клопотанням стосуються неповноти судового розгляду та не є предметом касаційного перегляду в розумінні ст. 438 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
За частиною 2 статті 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 
1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 
2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 
3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. 
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 листопада 2019 року(провадження № 51-9834кмо18), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.
За матеріалами провадження встановлено, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву захисника ОСОБА_18. в інтересах засудженого ОСОБА_1 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаського області від 25 травня 2010 року за нововиявленими обставинами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені захисником обставини зводяться до постановлення вироку незаконним складом суду, порушення таємниці нарадчої кімнати при ухваленні вироку та незгоди з доказами, на яких ґрунтується вирок суд, що в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України не є нововиявленими обставинами. 
Так, суд першої інстанції під час судового розгляду здійснив перевірку доводів захисника та засудженого про незаконний склад суду при винесенні вироку стосовно ОСОБА_1 через відсутність повноважень у народних засідателів ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також даних щодо приведення їх до присяги, та визнав їх безпідставними, оскільки матеріали справи містять рішення Черкаської обласної ради № 27 від 26 червня 2009 року «Про затвердження списку народних засідателів апеляційного суду Черкаської області» та додаток до нього, згідно з яким до переліку народних засідателів включені ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , та те, що станом на 25 травня 2010 року діяльність, права та обов`язки народних засідателів регламентувались статтями 65-68 Закону України «Про судоустрій України» № 3018-ІІІ від 07 лютого 2002 року та статтями 17, 54 КПК України (в ред. 1960 року), положеннями яких не передбачено прийняття присяги народними засідателями.
Також суд першої інстанції перевірив твердження сторони захисту щодо незаконного складу суду через невідповідність прізвища народного засідателя ОСОБА_3 , зазначеного у вироку, особі з прізвищем ОСОБА_4 , зазначеним у списку народних засідателів Апеляційного суду Черкаської області, та визнав їх безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на їхніх припущеннях.
Посилання захисника на те, що народний засідатель ОСОБА_5 була зацікавленою особою у розгляді справи та мала заявити собі самовідвід, оскільки працювала в органах МВС України, суд першої інстанції так само відхилив, позаяк вони не узгоджуються з вимогами ст. 54 КПК України (в ред. 1960 року) та ст. 66 Закону України «Про судоустрій України» № 3018-ІІІ від 07 лютого 2002 року, які не містять заборон бути народним засідателем особам, які проходили службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби. Крім того, станом на день включення ОСОБА_5 до списків народних засідателів - 26 червня 2009 року, остання вже не працювала в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. 
Доводи захисника про порушення таємниці нарадчої кімнати суддями ОСОБА_19. та ОСОБА_20. при постановленні вироку щодо ОСОБА_1 були предметом перевірки суду першої інстанції та також не знайшли свого підтвердження. Більш того, захисник у своїй заяві в частині цих вимог не навела конкретних даних, якими можна було підтвердити наявність порушення, обмежившись лише фактично своїми припущеннями.
Крім того, суд першої інстанції перевірив посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_6 обмовила ОСОБА_1 у вчиненні злочину під тиском правоохоронних органів та визнав їх безпідставними, вказавши на те, що цей свідок під час досудового слідства особисто давала показання щодо вчинених ОСОБА_1 злочинів після застосування до неї заходів безпеки, оскільки боялася погроз на адресу її сім`ї зі сторони останнього, та в судовому засіданні підтвердила свої показання. 
Доводи сторони захисту були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 419 КПК України надав їм належну оцінку та відмовив у задоволенні апеляційних скарг, належним чином умотивувавши свої висновки.
Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні констатував відсутність у доводах захисника та засудженого обставин, передбачених ст. 459 КПК України, як підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. 
При цьому суд апеляційної інстанції не виявив таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що, на думку сторони захисту, належить переглянути.
Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій і вважає їх достатньо вмотивованими.
Що стосується доводів касаційних скарг про проведення судового розгляду судами першої та апеляційної інстанцій у відсутність потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то Суд уважає їх безпідставними, оскільки сторона захисту не навела переконливих обґрунтувань того, яким чином проведення судового розгляду без участі потерпілих могло вплинути чи вплинуло на правильність прийнятих рішень. Крім того, жодних скарг чи заяв від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про проведення розгляду заяви захисника ОСОБА_18. без їхньої участі та про порушення їхнього права матеріали провадження не містять.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442, 459, 467 КПК України, Суд 
постановив:
Касаційні скарги захисника ОСОБА_18. та засудженого залишити без задоволення, а ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2021 року та Черкаського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року про перегляд судових рішень стосовно ОСОБА_1 за нововиявленими обставинами - без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_13                             ОСОБА_14                            ОСОБА_15