ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5452/22 Справа № 185/451/22 	  	Головуючий у першій інстанції:  Бондаренко В. М. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я,– 

ВСТАНОВИЛА:

       У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що з 29.10.1990 року по 05.07.2013 року він працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах і отримав професійні захворювання. Висновком МСЕК йому встановлено 60 відсотків втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Тому, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 400000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я - задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 120000,00 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1200,00 грн. 
       В апеляційній скарзі ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
       Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ТОВ «ВК «Довіра та гарантія», ПАТ «Кредобанк»  ОСОБА_2  та його представнику ОСОБА_3 , які долучені до матеріалів справи. Від представника  ОСОБА_2  -  ОСОБА_3  надійшло клопотання від 23.05.2022 року про проведення судового засідання без участі апелянта та його представника. 
Місцезнаходженням позивача  ОСОБА_1  є АДРЕСА_1 . На день розгляду даної справи на території Павлоградського району та у м. Дніпро не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даних регіонах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України. 
У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
       Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 з 29.10.1990 року по 05.07.2013 року працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 заведеної на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 9-12).
       Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 20.02.2014 року, ОСОБА_1 працював в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки 3 місяці 20 днів. Професійні захворювання виникли за обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів.
Причини виникнення професійного захворювання: важка фізична праця: робоча поза – вільна, з вимушеними нахилами тулуба під кутом більше 30 градусів становить 198 разів за зміну; підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни становить, як у першу зміну так і позмінно 89,7 кг; сумарна маса вантажів, що переміщується протягом кожної години робочої зміни з підлоги і в першу зміну та позмінно становить 600-900 кг, динамічне навантаження становить більше 90000 кг/м. Умови праці за важкістю праці шкідливі, клас 3.3. Пил: природний, мінеральний, утворюється при роботі гірничошахтного обладнання (комбайна, конвеєра) дільнична з вмістом вільного діоксин кремнію більше 10% в концентрації 136,4 мг.куб.м, при ГДК 2,0 мг.куб.м, умови праці за фактором «пил» шкідливі, клас 3.4. Еквівалентний рівень шуму при роботі гірничого устаткування (перевантажувача) на дільниці становив 93 дБ, при ГДР 80 дБ; від роботи відбійного молотка з еквівалентним рівнем шуму 89 дБ, при ГДР 80 дБ; від роботи електросвердла з еквівалентним рівнем шуму 99 дБ, при ГДР 80 дБ. Підпадав під дію локальної вібрації: при роботі з електросвердлом та відбійним молотком, впродовж 10-20% змінного часу еквівалентний корегований рівень становив 114дБ при ГДР 113 дБ. (а.с. 17).
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 06.02.2014 №262 ОСОБА_1 встановлений діагноз: 1) радикулопатія попереково-крижова L5, S1, переважно справа і шийна С5, С6 білатерально, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, з помірними вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами, ліктьових і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів (М54.1, М17-М19): 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). Легенева недостатність першого ступеня (J44; J43.8); 3) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (Н903) (а.с. 21-22).
Відповідно до довідки МСЕК серії АВ №0253677 від 20.03.2014 року ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності до 01.04.2015 та 55% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями з яких: 40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 5% - туговухість. Дата переогляду 15.03.2015 (а.с. 13).
Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААГ №017653 від 17.03.2015 року ОСОБА_1 після повторного огляду встановлено третю групу інвалідності до 01.04.2018 та 55% втрати професійної працездатності сукупно, з яких 40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 5% - туговухість. Дата переогляду 15.03.2018 (а.с. 14).
Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА №051407 від 20.03.2018 року позивачу після повторного огляду встановлено третю групу інвалідності до 01.04.2021 та 55% втрати професійної працездатності сукупно, з яких 40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 5% - туговухість. Дата переогляду 15.03.2021 (а.с. 15).
Згідно висновку МСЕК серії 12 ААА №063821 від 17.02.2021 року позивачу після повторного огляду встановлено третю групу інвалідності безстроково та 60% втрати професійної працездатності сукупно, з яких 45% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 5% - туговухість. Черговому переогляду не підлягає (а.с. 16).
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, у зв`язку з чим відповідно до довідки МСЕК серії АВ №0253677 від 20.03.2014 року при первинному огляді позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності; відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №063821 від 17.02.2021 року ОСОБА_1 встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково; враховуючи тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку з ушкодженням здоров`я, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.
Доводи апелянта про те, що він в повному обсязі виконував обов`язки, передбачені ст.ст.153,158 ЦПК України щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки саме негативні показники важких умов праці та мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача.
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності доказів підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не врахування відсутності вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу, є безпідставними, оскільки місцевий суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності, внаслідок чого переносить моральні страждання, крім того, забезпечення безпечних умов праці є обов`язком відповідача.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з практикою Верховного Суду. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» – залишити без задоволення. 
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова