ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 670/557/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/1197/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.
за участю представника відповідачів ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 670/557/15-ц за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 та за заявою ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року (суддя Волкова О.М.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заяви про приєднання до апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Звертаючись до суду із позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі – Банк) вказувало, що 14.03.2008 між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № HMWWGA00008013. Позивач зазначав, що ним виконанні взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідачкою не повернуто кредит та не сплачено відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. У зв`язку із вказаними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 15.04.2015 виникла заборгованість у розмірі 28351,20 дол. США, з яких: 23104,04 дол. США – заборгованість за кредитом; 3199,31 дол. США – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 74,33 дол. США – заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 613,07 дол. США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 10,91 дол. США – штраф (фіксована частина); 1349,54 дол. США – штраф (процентна складова).
В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № HMWWGA00008013 між Банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки. 
Тому, позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HMWWGA00008013 від 14.03.2008 у розмірі 28351,20 дол. США, що за курсом 22,92 грн НБУ від 15.04.2015 складає 649809,39 грн та судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HMWWGA00008013 від 14.03.2008 в сумі 28351,20 доларів США, що еквівалентно 649809,39 грн, а саме: 23104,04 доларів США – заборгованість за кредитом; 3199,31 доларів США – заборгованість по процентам за користування кредитом; 74,33 доларів США – заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 14051,55 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250 грн – штраф (фіксована частина); 30931,44 грн – штраф (процентна ставка) та судовий збір у розмірі 3654 грн.
Суд виходив з неналежного виконання ОСОБА_3 зобов`язань позичальника по кредитному договору. А враховуючи положення договору поруки наявні підстави для стягнення на користь Банку кредитної заборгованості в солідарному порядку із відповідачів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку та просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та особи, яка подала заяву про приєднання до апеляційної скарги
Так, ОСОБА_3 зазначає, що до позовної заяви не додано копій первинних фінансово-господарських документів, що підтверджують видачу кредиту, що ставить під сумнів отримання кредитних коштів в сумі, як зазначено в позовній заяві та кредитному договорі № HMWWGA00008013.
Також, відповідно до умов кредитного договору Банк мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1% в місяць (12% річних), проте з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що з 20.10.2008 відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися по ставці 15,12% річних. Вказані обставини свідчать про те, що Банк в порушення ст. 1054 ЦК України в односторонньому порядку неправомірно змінив фіксовану відсоткову ставку, внаслідок чого у апелянтки виникло неправомірне збільшення боргових зобов`язань по сплаті відсотків, які вона виконувала з 20.10.2008 до 20.06.2014.
Судом першої інстанції не враховано, що на момент звернення до суду було припинено договір поруки з підстав збільшення відсоткової ставки по кредитному договору без згоди поручителя ОСОБА_4 . А тому, на момент звернення до суду з позовом договір поруки є припиненим, однак суд першої інстанції на вказану обставину увагу не звернув.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 серпня 2022 року прийнято заяву ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 на заочне рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року.
І відповідно до цієї заяви ОСОБА_4 вказує, що оскаржуване рішення є незаконним, а позовні вимоги щодо стягнення з неї боргу такими, що не підлягають задоволенню через припинення дії договору поруки, що укладений між нею та Банком для забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_3 з підстав незаконного збільшення Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки по кредитному договору. 
Вказаною заявою ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги  ОСОБА_3  та просила її задовольнити. 
2.Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з врахуванням заяви про приєднання до апеляційної скарги підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини 

Так, 14.03.2008 між ПриватБанк та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № HMWWGA00008013 (надалі – Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 8.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 8 Договору.
Згідно п. 8.1. зазначеного договору Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 14-03-2008 р. по 14-03-2028 р. включно, у вигляді не поновлювана лінія (далі - «Кредит») у розмірі 30357,20 долл. США (Тридцять тисяч триста п`ятдесят сім доларів США 20 центів) на наступні цілі: у розмірі 25000,00 долл. СІІІА (Двадцять п`ять тисяч доларів США 00 центів) на споживчі цілі, а також у розмірі 5357,20 долл. США (П`ять тисяч триста п`ятдесят сім доларів США 20 центів) на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.8.2. даного Договору.
Періодом сплати вважати період з «14» по «19» число кожного місяця.
Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку:
Щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 286,74 долл. США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.
При порушенні Позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривню (п. 8.4 Кредитного договору).
Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 Договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит виплат видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
П. 5.3 Кредитного договору при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову. 
В силу п. 2.3.1 Кредитного договору в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.
Із наданого банком розрахунку заборгованості за договором № HMWWGA00008013 від 14.03.2008, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_3 станом на 15.04.2015 слідує, що з 14.03.2008 по 19.10.2008 Банком нараховувалася заборгованість за процентами по узгодженій сторонами процентній ставці в розмірі 12%, а з 20.10.2008 по 15.04.2015 нараховувалася заборгованість по процентній ставці в розмір 15,12%, замість узгодженої сторонами 12% (т. 1 а.с. 5-8).
Згідно положень Договору поруки від 14 березня 2008 року, що укладений між ПриватБанк та ОСОБА_4 предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. Строк, кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту за сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту винагороду за резервування ресурсів, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за Договором, зазначені у п. 16 цього Договору. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань, за Кредитним договором в тому розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів та інших платежів, відшкодування збитків  (пункти 1,2 ).
Пунктом 13 договору поруки визначено, що зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.
Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).
Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України).
До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення, розстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.
Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки та періоду її нарахування, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або за відсутності відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.
Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.
Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).
Як установлено апеляційним судом із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 15.04.2015 (т. 1 а.с. 5-8), відсотки за користування кредитом позичальниці ОСОБА_3 за період з 14.03.2008 по 19.10.2008 нараховувалися Банком в розмірі 12% річних, що передбачено умовами кредитного договору, а за період з 20.10.2008 по 15.04.2015 - нараховувалися за процентною ставкою в розмірі 15,12% річних.
За таких обставин та з підстав, передбачених вказаними вище нормами матеріального права, апеляційний суд вважає, що збільшення відсоткової ставки за кредитом, навіть за згодою боржника, але без згоди поручителя, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком у більшому розмірі.
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14-ц (провадження № 14-243цс19), згідно з яким порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності). Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту (пункти 84, 85).
Оскільки умовами укладеного між Банком та ОСОБА_4 договору поруки від 14.03.2008 остання поручилася за виконання зобов`язання боржниці ОСОБА_3 за кредитним договором, виходячи із розміру відсоткової ставки 12 % на рік, доказів того, що поручитель погоджувалася на збільшення процентної ставки за кредитним договором матеріали справи не містять, а отже збільшення процентної ставки за кредитом відбулось без згоди останньої, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, судова колегія вважає, що підлягає до застосування до спірних правовідносин положення частини першої статті 559 ЦПК України.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного заочного рішення вказане не врахував та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення в солідарному порядку із боржника та поручителя на користь кредитора кредитної заборгованості, нарахованої станом на 15.04.2015 в сумі 28351,20 доларів США. А тому заочне рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає вимогам матеріального і процесуального права та підлягає до скасування.
І з огляду на вищенаведене, враховуючи припинення поруки ОСОБА_4 , позовні вимоги Банку в частині стягнення кредитної заборгованості із поручителя в солідарному порядку із позичальником не підлягають до задоволення. 
А тому, доводи апеляційної скарги та заяви про приєднання до апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права в частині вирішення питання про стягнення кредитної заборгованості із поручителя за умови припиненої поруки є такими, що заслуговують на увагу. 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано первинних фінансово – господарських документів, що підтверджують видачу ОСОБА_3 кредиту, що ставить під сумнів отримання позичальником кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі і є підставою для відмови у задоволенні позову, судова колегія вважає їх в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України голослівними та недоведеними.
Так, відповідно до п. 8.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14.03.2008 по 14.03.2028 включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 30357,20 доларів США на наступні цілі: у розмірі 25000 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 5357,20 доларів США на сплату страхових внесків у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору. 
Відповідно до п. 2.1.3 кредитного договору відповідно до даного Договору Позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного Договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів, у випадку не пред`явлення Позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених Договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється в національній валюті України. Якщо Кредит надається в іноземній валюті, то Позичальник доручає Банку:
-одержати з каси Банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі Договору страхування, укладеного згідно п. 2.2.7 даного Договору;
-здійснити продаж у касі Банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі Банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення;
-отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені Позичальника на сплату чергового страхового платежу.
Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком тільки у випадку пред`явлення Позичальником Банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених Договорами страхування. Даний пункт договору виконується лише у випадку укладання договору іпотеки згідно п. 1.3. даного договору або пред`явлення Банком вимог, пов`язаних з особистим страхуванням Позичальника. 
Пунктом 2.2.7 кредитного договору Позичальник надає Банку належним чином оформлені, згідно п. 8.3 цього Договору, договори іпотеки (надалі - «Договір іпотеки»), який передбачає видачу заставної (надалі - «Заставна»), поруки й т.ін. для забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, Договір страхування заставного майна (на вимогу Банку – у випадку укладання договору іпотеки згідно п. 7.3 цього Договору) і Договір особистого страхування Позичальника (на вимогу Банку). Під «оформленням договорів іпотеки/поручительства належним чином» сторони розуміють:
-укладання Позичальником й/або іншими іпотекодавцями (надалі «Іпотекодавець») поручителями договору (-ів) іпотеки/поруки, їхнє нотаріальне посвідчення (за згодою сторін або відповідно до законодавства), іншу передбачену законодавством або самим договором іпотеки/поруки процедуру реєстрації відносин іпотеки/поруки, а також видачу Заставної Позичальником та Іпотекодавцем;
-письмове узгодження з Банком Договорів страхування, у т.ч. вибір Страхувальника, переліку страхових ризиків, які підлягають страхуванню, пред`явлення Банку підписаних Страхувальником Договорів страхування й документів, які підтверджують сплату страхових платежів. Письмовим узгодженням Банку є віза вповноваженого представника Банку на Договорах страхування.
У випадку не подання Позичальником Банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів по погодженим з Банком Договорам страхування, Банк сплачує страхові платежі за рахунок Кредиту відповідно до п. 2.1.3. даного Договору.
Позичальник зобов`язується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу, і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування Банком страхового платежу. У разі непогашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і Позичальник зобов`язаний сплатити пеню, відповідно до п. 5.1 даного Договору.
Одночасно з підписанням Договору іпотеки Позичальник та Іпотекодавець зобов`язуються видати Заставну відповідно до вимог Договору іпотеки і передати її Банку.
У випадку втрати або пошкодження заставної та за умови, що Банк залишається власником Заставної, Позичальник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати відповідного звернення Банку зобов`язується здійснити всі необхідні дії для видачі Банку нової Заставної. 
Як слідує із матеріалів справи (т. 1 а.с. 19) факт отримання ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 25000 доларів США підтверджується заявою ОСОБА_3 на видачу кредиту № 3 від 14.03.2008 та даними виписки по рахунку ОСОБА_3 з 14.03.2008 по 06.07.2022 (т. 2 а.с. 91-100), що є належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. І такий висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру кредитної заборгованості, що підлягає до стягнення із позичальника ОСОБА_3 . 
Стягуючи із позичальника на користь Банку кредитну заборгованість, нараховану станом на 15.04.2015 в сумі 28351,20 доларів США, суд першої інстанції, посилаючись на наявність підстав для стягнення такої заборгованості виходячи з розміру відсоткової ставки 15,12% річних за період з 20.10.2008 по 15.04.2015, не врахував наступне.
Так, відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Таким чином, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Відповідно до кредитного договору № HMWWGA00008013 від 14 березня 2008 року кінцевим терміном повернення коштів є 14 березня 2028 року.
Звернувшись до суду з позовом у липні 2015 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до приписів частини другої статті 1050 ЦК України просив суд дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як слідує із предмету та підстав позову, Банк зазначав про те, що заборгованість ОСОБА_3 перед ним за кредитним договором від 14 березня 2008 року станом на 15 квітня 2015 року становить 28351,20 дол. США, з яких: 23104,04 дол. США – заборгованість за кредитом; 3199,31 дол. США – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 74,33 дол. США – заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 613,07 дол. США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;  10,91 дол. США – штраф (фіксована частина); 1349,54 дол. США – штраф (процентна складова).  
Враховуючи збільшення Банком без повідомлення позичальника у період з 20.10.2008 по 15.04.2015 відсоткової ставки в порушення порядку, обумовленого сторонами договору (п. 2.3.1), судова колегія вважає, що підлягає до стягнення із ОСОБА_3 кредитна заборгованість, нарахована станом на 15.04.2015 із розміру відсоткової ставки 12% річних. 
Щодо суми кредитної заборгованості, яка підлягає до стягнення із ОСОБА_3 , апеляційний суд виходить із наступного.
Матеріали справи містять детальний розрахунок кредитної заборгованості позичальника з врахуванням розміру відсоткової ставки 12 % річних (т. 2 а. с. 101 - 103). Позичальник не надала свого розрахунку чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості по тілу кредиту, по простроченими процентами, по пені, тобто ОСОБА_3 не спростований факт наявності та розміру заборгованості чи порядок її нарахування. І голослівним є посилання в апеляційній скарзі на те, що позичальник не отримувала кредитних коштів, що спростовується випискою по рахунку ОСОБА_3 . 
Отже, враховуючи положення п.5.1, п.8.1, п.8.4 кредитного договору, правомірність нарахування позивачем заборгованості по кредиту, процентам та пені, розмір яких позичальником не спростовано, колегія суддів погоджується із визначеною позивачем сумою заборгованості, що підлягає до стягнення із ОСОБА_3 : 17162,94 долари США заборгованості за наданим кредитом, 1774,64 долари США заборгованості за простроченими процентами та 4985,84 грн пені.
Разом з тим, на думку судової колегії, відсутні підстави для стягнення із відповідачки ОСОБА_3 штрафів (фіксованої частини та процентної складової), адже задоволення позовних вимог в цій частині є накладенням подвійної відповідальності на позичальника за одне і теж порушення умов кредитного договору (несвоєчасного виконання кредитних зобов`язань).
Також апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості по комісії, адже кредитним договором не узгоджено питання щодо розміру і порядку нарахування комісії. 
Зазначені пункти кредитного договору та зазначені обставини справи залишилися поза увагою суду першої інстанції. 
3.Висновки суду апеляційної інстанції
У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, неправильно витлумачив норми статей 207, 526, 559, 628, 651, 1048, 1050 ЦК України та не дотримався положень статей 81, 89 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване заочне рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Щодо судових витрат

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, скасування та ухвалення нового судового рішення підлягає до стягнення із ОСОБА_3 на користь позивача пропорційно до розміру задоволеної позовної вимоги – 2470,10 грн судового збору за подачу позовної заяви (3654 грн (судовий збір, що підлягав сплаті при подані позовної заяви) * 67,58 (% задоволених позовних вимог) / 100), пропорційно до розміру задоволеної апеляційної скарги із ОСОБА_3 підлягає стягненню в дохід держави – 3704,08 грн судового збору (5481 грн (судовий збір, що підлягав сплаті при подані апеляційної скарги) * 67,58 (% задоволених апеляційних вимог) / 100), також підлягає стягненню з позивача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволення вимоги апеляційної скарги – 1776,92 грн за подачу апеляційної скарги (5481 грн (судовий збір, що підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги) * 32,42 (% залишених без задоволення вимог апеляційної скарги) / 100. 
Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 , як особи, яка приєдналася до апеляційної скарги, сплачений останньою судовий збір в розмірі 5481 грн. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 з врахуванням заяви ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги задовольнити частково.
Заочне рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Cтягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) 17162 (сімнадцять тисяч сто шістдесят два) 94 долари США заборгованості за кредитом, 1774 (одна тисяча сімсот сімдесят чотири) 64 долари США заборгованості за простроченими процентами, 4985 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн 84 коп пені.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) 2470 (дві тисячі чотириста сімдесят) грн 10 коп судового збору та на користь держави 3704 (три тисячі сімсот чотири) грн 08 коп судового збору.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) на користь держави 1776 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) грн 92 коп судового збору та на користь  ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5481 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн сплаченого судового збору. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 12 вересня 2022 року.

Судді                                                                А.П. Корніюк

                                                       І.В. П`єнта

                                                               О.І. Талалай