ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 вересня 2022 року           справа №200/12330/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі № 200/12330/21 (суддя І інстанції – Троянова О.В. ) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу, -  
                                                          УСТАНОВИВ:

21 вересня  2021 року Позивач, Головне управління ДПС у Донецькій області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , про стягнення податкового боргу в розмірі 92 034,22 грн., а саме: орендна плата з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) в сумі 76972,6 грн., податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код класифікації доходів бюджету 18010300) в сумі 15 061,62 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі № 200/12330/21 у задоволенні позову відмовлено.
Податковим органом подано апеляційну скаргу на рішенням суду першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач не ініціював процедуру внесення змін до облікових даних платника податків. Таким чином, листування з платником податків повинно здійснюватися за адресою, зазначеною у облікових базах контролюючого органу.  
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (стаття 1).                     
Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №      2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.                                                                                                                         
Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.                                                                                                     
22 травня 2022 року Верховною Радою прийнято Закон України “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” від 22.05.2022 № 2263-ІХ, яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб, — до 23 серпня 2022 року.                                                                                 
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб.                    
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.           
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне. 
Позивач, Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, яке реалізує владні управлінські функції у сфері оподаткування, визначені Податковим кодексом   України та законами України в сфері оподаткування, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 43142826.
Фізична особа, ОСОБА_1 , відповідно до інформаційної картки платника податків, яка долучена до матеріалів справи, має наступні ознаки: код платника 2922309230, тип платника фізична особа, стан платника – ліквідаційна процедура за рішенням суду, дата -15.04.2019, адресні дані платника податків: назва регіону Донецька, повна адреса: АДРЕСА_1 )
Відповідно до відповіді Курахівської міської ради  від 20.10.2021 року № 01-24/5754 “Про надання відомостей” вказано, що в реєстрі територіальної громади  м. Курахове   ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2  з 06.07.2012 року по теперішній час.
16.05.2019 року позивачем на ім`я відповідача фізичної особа - ОСОБА_1 , сформовано та направлено податкове повідомлення – рішення форми “Ф” від №  0132873-4512-0521 яким визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно  відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз. особами , які є власниками  об`єктів  нежилого нерухомого майна  у сумі 7101,62 грн. ( ар.с. 31-35)
         У вказаному рішенні зазначена податкова адреса платника податків: АДРЕСА_1 . Вищезазначене податкове повідомлення – рішення направлено позивачем на адресу    АДРЕСА_1 . Поштове відправлення було повернуто з відміткою ф.20 “за закінченням терміну зберігання”.
11.03.2020 року позивачем на ім`я відповідача фізичної особа - ОСОБА_1 , сформовано та направлено податкове повідомлення – рішення форми “Ф” від № 0098560-5333-0521, яким визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно  відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз. особами , які є власниками  об`єктів  нежилого нерухомого майна  у сумі 7960 грн.( податковий період 2019 р.) ( ар.с.36-40)
У вказаному рішенні зазначена податкова адреса платника податків: АДРЕСА_1 . Вищезазначене податкове повідомлення – рішення направлено позивачем на адресу    АДРЕСА_1 . Поштове відправлення було повернуто з відміткою ф.20 “за закінченням терміну зберігання”.
04.12.2020 року позивачем на ім`я відповідача фізичної особа - ОСОБА_1 сформовано та направлено податкове повідомлення – рішення форми “Ф” від №   70167-0428-0516 , яким визначена сума податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 12372,74 грн. ( ар.с. 23-27)
У вказаному рішенні зазначена податкова адреса платника податків: АДРЕСА_1 . Вищезазначене податкове повідомлення – рішення направлено позивачем на адресу    АДРЕСА_1 . Поштове відправлення було повернуто з відміткою ф.20 “за закінченням терміну зберігання”.
Позивачем на ім`я відповідача фізичної особа - ОСОБА_1 сформовано та направлено податкове повідомлення – рішення форми “Ф” від №   241798-2411-0516 від 18.02.2021  (податковий період 2021) яким визначена сума податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 64599,86 грн. ( ар.с. 18-21)
У вказаному рішенні зазначена податкова адреса платника податків: АДРЕСА_1 . Вищезазначене податкове повідомлення – рішення направлено позивачем на адресу    АДРЕСА_1 . Поштове відправлення було повернуто з відміткою ф.20 “за закінченням терміну зберігання”.
Позивачем була сформована та   направлена податкова вимога форми “Ф” №1569-53 від 20.09.2019, у якій   визначена податкова адреса платника податків:    АДРЕСА_3 , яка направлена поштою на адресу:    АДРЕСА_1 .  Поштове відправлення повернуто 29.11.2019 р. з відміткою ф.20 “за закінченням встановленого строку зберігання”. ( ар.с. 12)
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного  реєстру  речових прав на нерухоме майно  та Реєстру прав власності  на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження  об`єктів  нерухомого майна ,сформованої 03.02.2016 р. зареєстровано  договір оренди між  Селидівською міською радою і ОСОБА_1 строком дії на 3 роки про оренду земельної ділянки  заг.площею 0,2479 га. ( ар.с. 28-30)  
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов наступних висновків.
Як вбачається із матеріалів справи, податкові повідомлення – рішення  та податкова вимога, що прийняті у відношенні відповідача, направлені Головним управлінням ДПС в Донецькій області на адресу: Україна, Донецька область, м. Селидове,смт. Курахівка, вул. Вокзальна, буд. 80, що не відповідає фактичною адресою відповідача:   АДРЕСА_2 .
    З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові повідомлення – рішення, а також податкова вимога направлені на адресу, за якою відповідач фактично не знаходиться   з 06.07.2012.
Податковою адресою (адресні дані платника податків) відповідача згідно даних позивача визначена наступна адреса: Україна, Донецька область, м. Селидове,смт. Курахівка, вул. Вокзальна, буд. 80, яка саме була визначена у ППР та податковій вимозі. 
Втім, позивач на вимогу суду доказів того, що відповідач повідомлял про свою податкову адресу контролюючий орган за адресом: АДРЕСА_2 , не надав. Означені докази судом також не встановлені. 
З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне. 
Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п. 20.1.19 статті   20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно  до п.п.16.1.4 п. 16.1   ст.   16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 67 Конституції України   щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом  14.1.157 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За приписами пп.   19-1.1.22, пп. 19-1.34 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій   статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно п. 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до    статті 54   цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у     податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Пунктом 58.2 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42     цього Кодексу (п. 58.3 ст. 58 ПК України).
Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66   цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України).
Згідно п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не ініціював процедуру внесення змін до облікових даних платника податків. Таким чином, листування з платником податків повинно здійснюватися за адресою, зазначеною у облікових базах контролюючого органу.  
З огляду на викладене, слід зазначити, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога були направлені відповідачу саме на його податкову адресу, самостійно ним визначено та надану податковому органу.  
Правильність наявних у податкового органу відомостей щодо податкової адреси залежить від своєчасного повідомлення відповідачем про зміну цієї адреси та інформації, яку він вказав під час постановлення на облік податковим органом. 
Крім цього, відповідно до пункту  70.7  статті  70 ПК України  у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Згідно з приписами  статті 45 ПК України  податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Отже, законом встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася.
Пунктом  58.3  статті  58 ПК України  у зазначеній редакції встановлено порядок надіслання податкового повідомлення-рішення, яке вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
В матеріалах справи наявна копія вимоги, що була направлена відповідачу за місцем його податкової реєстрації, однак яка йому не вручена, з причин незалежних від відправника, а саме поштове відправлення повернуто до податкового органу з відміткою “за закінченням терміну зберігання. В розумінні норм податкового кодексу така вимога також вважається врученою.
З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу правових норм та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту  56.18  статті  56, пункту  58.3  статті  58 ПК України, Колегія суддів доходить висновку, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
При викладених обставинах, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. 
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах; від 14.07.2022 у справі № 120/479/21-а, від 27 жовтня 2020 року по справі № 813/3922/17, від  27.10.2020 у справі № 813/3922/17.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями   250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства   України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі № 200/12330/21 – задовольнити.                                                                                           
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі № 200/12330/21 – скасувати.                                                                                 
Прийняти нову постанову про задоволення позову.                                                            
Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , ( податкова адреса: АДРЕСА_1 ), податковий борг в розмірі  92 034,22 ( дев`яносто дві тисячі тридцять чотири) грн. , а саме: орендна плата з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) в сумі 76972,6 ( сімдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн., податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код класифікації доходів бюджету 18010300) в сумі 15 061,62 ( п`ятнадцять тисяч шістдесят одна) грн.                                                                              
Повне судове рішення складено 27 вересня 2022 року.                                                
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       А А. Блохін

Судді                                                                                            Т.Г.Гаврищук                                                                                                                                                                                                                                                                               І.В. Сіваченко