Постанова
Іменем України
 
26 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 140/2972/16-ц
провадження № 61-1488св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовами -  ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним, позивач за зустрічним позовами - ОСОБА_2 ,
третя особа за зустрічним позовом -Брацлавська селищна рада Немирівського району Вінницької області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року 
у складі судді Ковганича С. В. та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 21 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Сала Т. Б., Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що їй на праві спільної часткової власності належить житловий будинок загальною площею 85,4 кв. м, житловою площею 54,8 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Належну їй частину будинку (12/25 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) вона набула 
у власність за нотаріально посвідченим договором дарування від 14 серпня 
2003 року.
 
Рішенням Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області (далі - Брацлавська селищна рада) від 25 березня 2016 року № 15 належному 
їй будинку присвоєно адресу: 
АДРЕСА_1 ; внесено відповідні зміни в адресну та земельно-кадастрову книги.
 
ОСОБА_2 набула належні їй 13/25 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 за договором дарування від 02 жовтня 2008 року.
 
Земельна ділянка загальною площею 0,0820 га, на якій розташовані належний 
їй та ОСОБА_2 будинки, відноситься до земель Брацлавської селищної ради. Вони з відповідачкою користуються кожна своєю частиною земельної ділянки з окремим входом.
 
Вони із ОСОБА_2 неодноразово домовлялись про порядок поділу земельної ділянки, але відповідач, спочатку погоджувалась на варіанти поділу, згодом відмовлялась від погодження меж земельних ділянок.
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,820 га, що розташована 
на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .
 
У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом 
до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою та визнання права на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки без погодження суміжного землекористувача.
 
Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 02 жовтня 2008 року вона набула 
у власність 13/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і до неї перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщена належна їй частина житлового будинку.
 
Розмір земельної ділянки, виділеної під забудову та обслуговування будинку 
за цією адресою відповідно до експлікації з інвентарної справи Тульчинського МБТІ становить 826 кв. м, отже, частина ділянки, пропорційна належній 
їй частині будинку (13/25), становить 429,5 кв. м.
 
Рішенням Брацлавської селищної ради від 20 грудня 2013 року їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, що перебувала в її користуванні, орієнтовною площею 0,0421 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з метою подальшої приватизації земельної ділянки.
 
Власником 12/25 частин цього житлового будинку (частині будинку після його поділу згідно з судовим рішенням присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 ) є ОСОБА_1 , яка набула право власності на підставі договору дарування частини будинку 
від 14 серпня 2003 року.
 
Земельна ділянка, на якій розташовано будинок, не приватизована та перебуває у їх спільному із ОСОБА_1 користуванні. Земельна ділянка 
не поділена між ними, також між ними не встановлений порядок користування цією земельною ділянкою через необґрунтовану вимогу ОСОБА_1 отримати в користування частину земельної ділянки площею 0,482 га.
 
ОСОБА_1 , встановивши без її згоди паркан, зменшила площу земельної ділянки, яка має бути в її користуванні, що порушує її право 
на користування частиною земельної ділянки, яка пропорційна належній 
їй частці в житловому будинку.
 
Вона неодноразово вимагала від ОСОБА_1 встановлення порядку користування земельної ділянки пропорційно до розміру належних їм частин житлового будинку, однак відповідач категорично відмовилась.
 
У 2013 році вона вирішила безоплатно приватизувати частину земельної ділянки, яка знаходиться під її частиною житлового будинку. На виконання рішення Брацлавської селищної ради від 20 грудня 2013 року вона звернулась 
до ПП «Центр земельних відносин» у м. Немирові для виготовлення технічної документації із землеустрою для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), отримання кадастрового плану та схеми розташування земельної ділянки.
 
ПП «Центр земельних відносин» надало їй кадастровий план та схему розташування всієї земельної ділянки, а не її частини, яку вона мала на меті приватизувати. Без визначення меж та розміру земельної ділянки, на якій розташовані належні їй 13/25 частин житлового будинку, вона не може реалізувати визначене статтею 118 ЗК України право на безоплатну приватизацію землі.
 
Вони з ОСОБА_1 як співвласники житлового будинку, який розташований на земельній ділянці, що перебуває в їх спільному постійному користуванні, мають право на встановлення порядку користування нею шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному власнику для його обслуговування до приватизації землі.
 
Посилаючись на викладене, просила:
1)     встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою 
за адресою: 
АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному зі співвласників житлового будинку, а саме ОСОБА_1 
і ОСОБА_2 для його обслуговування до приватизації цієї землі, закріпивши за ОСОБА_2 в користування 13/25 частин земельної ділянки площею 0,04295 га, на якій розташована належна ОСОБА_2 
на праві власності частина (13/25) житлового будинку та господарські будівлі і споруди для його обслуговування;
2)     визнати за ОСОБА_2 право на отримання технічної документації 
із землеустрою, виготовленої ПП «Центр земельних відносин» м. Немирів на її замовлення з виділенням та визначенням суміжних меж земельної ділянки площею 0,04295 га, на якій розташована належна їй на праві власності частина (13/25) житлового будинку на 
АДРЕСА_1 та господарські будівлі і споруди для його обслуговування, без погодження (погоджувального підпису в акті встановлення 
та погодження меж земельної ділянки) із суміжним землекористувачем ОСОБА_1 , власницею 12/25 частин житлового будинку 
на АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 
2021 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість визначення загальної площі земельної ділянки, якою користуються сторони, зважаючи на відсутність в матеріалах справи графічного матеріалу або рішень органу місцевого самоврядування щодо цієї земельної ділянки, де б зазначалась її загальна площа, взявши до уваги й те, що експерт можливих варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою на АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , також не надав.
 
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічної позовної вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою 
в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року 
в частині вирішення позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою змінено, мотивувальну частину рішення викладено 
в новій редакції.
 
У частині первісного позову ОСОБА_1 , а також в частині вимоги зустрічного позову про визнання за ОСОБА_2 права на отримання технічної документації із землеустрою рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Апеляційний суд дійшов висновку, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі немає підстав для визначення порядку користування спірною земельною ділянкою площею 0,0809 га на АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , порядок користування якою просила визначити 
ОСОБА_2 з метою подальшого оформлення сторонами її у власність, оскільки частина цієї земельної ділянки площею 0,0489 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель 
і споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_1 вже була сформованою із визначеною площею та межами, з присвоєнням кадастрового номера, а інформація про неї внесена до Державного земельного кадастру, отже і в позові слід було відмовити саме з цих підстав, а не у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У січні 2022 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, 
в якій просила скасувати рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
На думку особи, яка подала касаційну скаргу, суди попередніх інстанцій порушили принцип змагальності та рівності сторін, оскільки позбавили її права на подання клопотання про призначення у справі повторної судової земельно-технічної експертизи, не викликали в судове засідання судового експерта.
 
Зазначає про зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, оскільки вона під час оголошеної судом перерви для позасудового врегулювання спору виготовила технічну документацію на земельну ділянку, самовільно збільшивши її розмір на 0,0101 га.
 
Вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права 
і посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме статей 125, 126 ЗК України, у випадку, коли спір виник щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, частина якої виявилась приватизованою, а інша - ні, 
і існують два варіанти технічної документації на земельну ділянку.
 
Доводи інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 вважає її доводи надуманими, 
а оскаржувані судові рішення - законними та обґрунтованими.
 
Зазначає, що ОСОБА_2 не подавала до суду першої інстанції клопотання про призначення повторної експертизи, а в апеляційному порядку така експертиза може бути призначена у виняткових випадках, і такої необхідності доведено 
не було. Вважає, що ОСОБА_2 не довела заявлені нею позовні вимоги.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з Тульчинського районного суду Вінницької області.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 12/25 часток житлового будинку на АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 14 серпня 2003 року.
 
ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 13/25 часток житлового будинку на АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 02 жовтня 2008 року.
 
Житловий будинок на АДРЕСА_1 розташований 
на земельній ділянці загальною площею 0,0809 га.
 
У листопаді 2008 року на ім`я ОСОБА_2 був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду на 
АДРЕСА_1 .
 
Рішенням виконавчого комітету Брацлавської селищної ради від 20 грудня 
2013 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації 
із землеустрою на АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_2 » надано 
ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0421 га, з цільовим призначенням для будівництва 
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
 
Рішенням Брацлавської селищної ради від 06 лютого 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою 
на АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 » ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, яка перебуває 
в її користуванні площею 0,0388 га, з цільовим призначенням для будівництва 
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
 
У 2014 році ПП «Центр земельних відносин» виготовило ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 
на АДРЕСА_1 .
 
Відповідно до матеріалів цієї технічної документації було проведено кадастрову зйомку зазначеної земельної ділянки та визначено її загальну площу, яка становить 0,0809 га, виконано її графічний поділ: для виділення у користування ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0421 га та для виділення 
у користування ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0388 га.
 
За результатами обстеження земельних ділянок на 
АДРЕСА_1 , проведеного 30 липня 2014 року комісією в присутності власників, та візуального огляду спірної земельної ділянки загальною площею 0,0809 га, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласникам житлового будинку на АДРЕСА_1 рекомендовано вирішити спірне питання щодо розподілу своїх часток згідно зі статтями 88, 89 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) за взаємною згодою або, у разі недосягнення згоди, - 
в судовому порядку.
 
15 червня 2015 на ім`я ОСОБА_1 виготовлений технічний паспорт 
на садибний (індивідуальний) житловий будинок 
АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 17 лютого 
2016 року у справі № 140/2914/15-ц проведено поділ будинку в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Цим же рішенням припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на житловий будинок на АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 отримати в органах місцевого самоврядування адреси виділених житлових будинків відповідно до цього рішення.
 
Рішенням виконавчого комітету Брацлавської селищної ради від 25 березня 
2016 року № 15 житловому будинку загальною площею 85,4 кв. м, житловою площею 54,8 кв. м на АДРЕСА_1 , який належить 
ОСОБА_1 , присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .
 
Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи від 25 січня 2019 року № 045/18, проведеної на підставі дослідження наявних матеріалів цивільної справи та результатів натурального обстеження об`єктів дослідження, у зв`язку 
з виявленими невідповідностями експерт дійшов висновку, що немає технічної можливості надати варіанти порядку користування земельною ділянкою 
на АДРЕСА_1 між співвласниками житлового будинку 
та господарських будівель, розташованих на вказаній земельній ділянці, 
ОСОБА_2 , частка якої становить 13/25, та ОСОБА_1 , якій належить частка 12/25, що графічно відображено на план-схемі в додатку 1 до висновку.
 
Також експерт зазначив, що за умови приведення координат крайніх поворотних точок меж земельної ділянки будинку з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 до фактичних меж, якими на час проведення експертизи користуються співвласники, та визначення координат крайніх поворотних точок фактичних меж будівель і споруд житлового та господарського призначення буде технічна можливість надати варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою між співвласниками будинку.
 
Також суд установив, що згідно з відомостями Державного земельного кадастру від 03 вересня 2021 № НВ-1816184892021 земельна ділянка площею 0,0489 га на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0523055300:04:003:0110, зареєстрована 03 вересня 2021 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27 серпня 2021 року за ОСОБА_1 .

 

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - 
ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод 
чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 17 травня 2022 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 просила встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою на АДРЕСА_1 і 
АДРЕСА_1 шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному власнику житлового будинку, а саме їй та ОСОБА_1 , для обслуговування будинку до приватизації цієї землі.
 
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - 
ЦК України), частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
 
Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно 
з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
 
Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок.
 
Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації.
 
Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
 
Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.
 
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
 
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння 
їй кадастрового номера.
 
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки 
до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
 
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
 
Апеляційний суд встановив, що на час ухвалення рішення у цій справі судом першої інстанції частина спірної земельної ділянки, а саме частина земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування будинку на АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, 
є сформованою із визначенням меж і площі, присвоєнням кадастрового номера та внесенням інформації про неї до Державного земельного кадастру, з огляду на що застосування обраного ОСОБА_2 способу захисту порушених прав шляхом встановлення порядку користування земельною ділянкою не буде відповідати вимогам закону.
 
Як зазначено вище, вирішення питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою можливо лише в разі, коли земельна ділянка знаходиться в користуванні сторін до її приватизації.
 
Таким чином, за встановлених у цій справі обставин немає підстав визначати порядок користування земельною ділянкою.
 
Доводи касаційної скарги щодо порушення норм процесуального права при вирішенні клопотання про призначення експертизи та допит експерта, а також витребування доказів суд касаційної інстанції вважає безпідставними.
 
Суд апеляційної інстанції розглянув аналогічні доводи та ухвалою від 08 грудня 2021 року надав їм оцінку.
 
Зокрема, апеляційний суд вказував про те, що особа, яка подала клопотання, 
не обґрунтувала, яким чином витребування документів, на підставі яких була здійснена державна реєстрація земельної ділянки за ОСОБА_1 , вплине на вирішення спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою.
 
Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку констатує факт, 
а процес (приватизація), внаслідок якого існує цей факт, в цій цивільній справі 
не оскаржується.
 
Посилання в касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах 
не заслуговує на увагу, оскільки, з урахуванням установлених у цій справі обставин, не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права, містять посилання на факти, 
що були предметом дослідження й оцінки судів попередніх інстанцій, зокрема апеляційного суду, який належним чином їх спростував, а відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Оскільки наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права, ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм матеріального права та зводяться до неправильного їх тлумачення, незгоди 
з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів 
у справі, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 
2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун  	
 	М. Є. Червинська