ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року	Львів	Справа № 500/1382/22 пров. № А/857/9227/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року (головуючий суддя Баб`юк П.М., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нагірнянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом з позовом до Нагірянської сільської ради Чортківського району, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 4 рішення 12-ї сесії 8-го скликання Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року №535 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства» в частині надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області за межами населеного пункту села Шульганівка (колишня Шульганівська сільська рада), /за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування /сільськогосподарські землі /рілля; зобов`язати Нагірянську сільську раду Чортківського району Тернопільської області повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області за межами населеного пункту села Шульганівка (колишня Шульганівська сільська рада), /за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування/сільськогосподарські землі /рілля, з врахуванням п. б ч. 1 ст.121 ЗК України із врахуванням положень ч.2 ст.121 України та відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неправильно та неповно встановлено обставини, що мають значення у справі, неправильно застосувано норми матеріального права, просить скасувати таке і постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.
Нагірянська сільська рада Чортківського району Тернопільської області рішенням дванадцятої сесії восьмого скликання від 07 жовтня 2021 року №535 надала позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області.
Суд прийшов до висновку про відсутність порушень вимог законодавства відповідачем у наданні позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою, орієнтовною площею 1,0 та, а не 2,0 та, оскільки стаття 121 ЗК України встановлює максимальний розмір земельних ділянок, що можуть бути відведені саме для цієї мети, а не їх обов`язковий розмір.
Однак, судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів неможливості надання відповідачем дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок у власність до 2 гектарів, як передбачено п.б ч.1 ст.121 ЗК України.
Суд не досліджував жодних графічних матеріалів щодо місця розташування та розмірів спірної земельної ділянки. Відтак, судом не встановлено факту відсутності на території Нагірянської сільської ради ділянки відповідного розміру.
Також, суд не звернув уваги на зазначені у спірному рішенні відповідача підстави для фактичної відмови у наданні ОСОБА_1 - учаснику АТО дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 та у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області за межами населеного пункту села Шульганівка (колишня Шульганівська сільська рада), за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування сільськогосподарські землі/рілля.
Згідно рішення, відповідач керувався положеннями ст.12, 33,50,116, 118, 121,122 Земельного кодексу України та ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи рекомендації та пропозиції постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та сталого розвитку сільської ради.
Із змісту Витягу з Протоколу засідання постійної комісії Нагірянської сільської ради з питань містобудування, земельних відносин та сталого розвитку від 13.12.2021, за участю чотирьох членів комісії, вбачається, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, доповідав голова комісії Любомир Хом`як, який зазначив, що «Втретє від гр. ОСОБА_1 поступила заява про надання йому 2,0 га землі для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_1 рішенням сільської ради надана земельна ділянка орієнтовною площею 1,00 га за межами населеного пункту с.Шульганівка, так як всі учасники АТО отримали в с.Шульганівка по 1,00 га землі. ОСОБА_2 ’як зазначив, що ми не можемо поступити інакше, так як там є люди, які також заслуговують на більше. Виступила ОСОБА_3 , яка запропонувала знову винести дане питання для розгляду на сесію сільської ради. «За» проголосувало 4 членів комісії. Вирішили рекомендувати винести на розгляд сесії проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства».
Із Витягу з протоколу 12-ї сесії 8-го скликання від 07 жовтня 2021 року вбачається, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виступив ОСОБА_4 , який зазначив, що «гр. ОСОБА_1 рішенням сільської ради надано 1 га землі в с.Шульганівка, так як і іншим учасникам АТО на території Шульганівського  старостинського округу, тому недоцільно ще раз повертатися до цього питання. «За» проголосувало 10, проти - 0, утримались - 8.
В порушення вимог частини сьомої статті 118 та частини 2 статті 121 ЗК України, Відповідач безпідставно відмовив Позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га, у зв`язку з тим, що іншим учасникам АТО на території Шульганівського старостинського округу надавались земельні ділянки площею 1 га, а не з підстав передбачених статтею 118 ЗК України.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначив, що не вбачає відсутності порушень вимог законодавства відповідачем у наданні позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою, орієнтовною площею 1,0 га, а не 2,0 га, оскільки стаття 121 ЗК України встановлює максимальний розмір земельних ділянок, що можуть бути відведені саме для цієї мети, а не їх обов`язковий розмір.
При цьому, апелянт зазначає, що частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Приписами абзацу 1 частини 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.
Згідно п.б) ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, яка встановлює норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
ОСОБА_1 звернувся до Нагірянської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту на території села Шульганівка Чортківського району Тернопільської області.
Відповідач надав ОСОБА_1 (учасник АТО) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. 
Учасники бойових дій та особи прирівняні до них відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у тому числі учасники антитерористичної операції, мають право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.
Також відповідно до пунктів 1, 2 розпорядження Кабінету Міністрів України №898-р від 19.08.2015 року «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» з метою забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру і обласним та Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування визначити протягом місяця на території відповідної області та м.Києва земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції. Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру, обласні та Київська міська державні адміністрації повинні забезпечити, серед іншого, розгляд у першочерговому порядку звернення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок. 
Тобто вказаним розпорядженням не передбачено будь-яких заборон для надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, зокрема щодо місця проживання заявника, місця розташування, розмірів земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства учасникам АТО, з огляду на те, що інші учасники АТО отримали земельні ділянки в інших розмірах. 
З огляду на зазначене, законодавцем визначена можливість отримання кожним громадянином України безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, безоплатна приватизація якої в такому випадку повинна здійснюватися за загальним порядком безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, що визначений ст.116, 118 та ст.121 Земельного кодексу України.
Позивач відповідно до законодавства, що діяло до введення в Україні воєнного стану, в порядку визначеному ст.118 ЗК України звертався до Відповідача зі всіма необхідними документами тричі. При цьому, суд не встановив факту недотримання заявником порядку подання клопотання про надання дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою. Натомість, відповідач фактично безпідставно та незаконно обмежив позивача у набутті та реалізації гарантованого його Конституцією України, Земельним кодексом України та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права на землю, самостійно встановивши додаткові умови щодо розміру земельних ділянок, оскільки у розпорядженні відповідача наявна вільна земельна ділянка площею 2 га. 
Суд у рішенні зазначив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» на час воєнного періоду забороняється: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність; формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення (крім тих, що передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва); земельні торги щодо прав оренди, емфітевзису, суперфіцію щодо земельних ділянок державної, комунальної власності сільськогосподарського призначення. 
З приводу цього апелянт зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» прийнятий 24 березня 2022 року і набув чинності 07 квітня 2022 року. 
Натомість, предметом спору у даній справі є рішення 12-ї сесії 8-го скликання від 07 жовтня 2021 року №535 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства», тобто акт органу місцевого самоврядування, який прийнятий за 6 місяців до набрання чинності вказаного Закону. 
Крім того, слід звернути увагу на те, що позовні вимоги не спрямовані в даному випадку на безоплатну передачу земельної ділянки комунальної власності у приватну власність; її формування, чи організацію земельних торгів щодо прав оренди, емфітевзису, суперфіцію. 
Тому, всупереч ст.242 КАС України, суд застосував закон, який не підлягав застосуванню до правовідносин, що виникли раніше. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив позовні вимоги не задовольняти. Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту на території села Шульганівка Чортківського району Тернопільської області. 
Відповідач рішенням дванадцятої сесії восьмого скликання від 07 жовтня 2021 року №535 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства», надав ОСОБА_1 (учасник АТО) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області за межами населеного пункту села Шульганівка (колишня Шульганівська сільська рада), /за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування /сільськогосподарські землі /рілля. 
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 
Відповідно до частин 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. 
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. 
Згідно вимог п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів. 
Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
Згідно зі ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. 
З огляду на це, правильним є висновок суду що громадяни можуть набувати право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності виключно за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Для цього громадяни мають звернутись з відповідним клопотанням до уповноважених органів. До клопотання додають визначені документи. Суб`єкт владних повноважень розглядає відповідне клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
Як уже зазначалось вище, ОСОБА_1 просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідач відповідно надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. 
Надаючи оцінку вказаним діям відповідача суд першої інстанції виходив з того, що  органи місцевого самоврядування, діючи в інтересах територіальної громади, мають право розпоряджатися землями комунальної власності з урахуванням будь-яких правомірних цілей, зокрема надаючи перевагу жителям села, проте, вони не можуть ухвалювати правові акти, які не належать до їх повноважень або суперечать закону. 
Сільська рада вправі надавати земельні ділянки для особистого селянського господарства будь-якого розміру, у межах до 2,0 га, а також встановлювати різні їх розміри для членів територіальної громади і громадян, які до неї не належать. 
При цьому, суд правильно вважав, що відсутнє порушення вимог законодавства відповідачем у наданні позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою, орієнтовною площею 1,0 га, а не 2,0 га, оскільки стаття 121 ЗК України встановлює максимальний розмір земельних ділянок, що можуть бути відведені саме для цієї мети, а не їх обов`язковий розмір. 
Отримання земельної ділянки в межах законодавчо визначеного розміру не є порушенням принципу рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності перед законом, встановленого статтею 24 Конституції України, оскільки в даному разі принцип рівності забезпечується правом усіх громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Розмір же земельної ділянки, що надається може визначатись власником. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.09.2019 року у справі № 379/656/16. 
Надаючи оцінку позовній вимозі про зобов`язання відповідача надати позивачеві дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га суд першої інстанції правильно вважав, що зазначена вимога є похідною та залежною від першої, відтак відсутні підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га. 
При цьому суд апеляційної інстанції вважає, некоректним покликання суду першої інстанції на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», оскільки такий прийнятий 24 березня 2022 року і набув чинності 07 квітня 2022 року, а спірні правовідносини мали місце у 2021 році. 
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої про відсутність підстав для задоволення позову. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року по справі № 500/1382/22 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін