Справа № 462/2216/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д. 
Провадження № 22-ц/811/71/22                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Іванюк І.Д. від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: АТ «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування завданих збитків, -

в с т а н о в и л а : 

       рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 рокуу позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: АТ «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування завданих збитків відмовлено за безпідставністю.
       Дане рішення оскаржив  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
       В апеляційній скарзі просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30.11.2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Позивача до Відповідача задовольнити повністю.
       Вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам цивільного процесуального закону, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи; неправильно застосовано норми матеріального права; посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права. Вказує, що під час судового засідання 30.11.2021 року представник Відповідача адвокат Панчук Ю. Г. підтвердив, що до подання відзиву Відповідач не повідомляв Позивача про назву та місцезнаходження страховика, в якого Відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник наземного транспортного засобу, як це передбачено наведеними вище вимогами Закону про обов`язкове страхування. На думку представника Відповідача адвоката Панчука Ю. Г., яку він висловив у судовому засіданні 30.11.2021 року, Позивач повинна була сама звернутися до Відповідача з пропозицією про надання їй відповідної інформації. Відповідна правова позиція представника Відповідача адвоката Панчука Ю. Г. є помилковою, оскільки саме на водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, Закон про обов`язкове страхування покладає обов`язок довести відповідну інформацію до відома інших осіб, причетних до цієї пригоди. Судом першої інстанції неповно з`ясовано ту обставину, коли саме Позивач була повідомлена Відповідачем про назву та місцезнаходження його страховика, що стало причиною ухвалення необґрунтованого судового рішення. Таким чином, судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме: обставини, через які у матеріалах справи відсутнє повідомлення Відповідача про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, яке, у відповідності до вимог Закону про обов`язкове страхування, Відповідач повинен був подати до AT “Страхова компанія “АРКС” для того, зокрема, щоб створити необхідні передумови для Позивача, як потерпілої у дорожньо-транспортній пригоди, для звернення із заявою про отримання страхового відшкодування у страховика Відповідача.
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
       Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 395, 979, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. 1, 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 6, 12, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відмовляючи в позові, виходив з того, що 29.10.2020 року по вул. Городоцькій, 165 у м. Львові відбулась ДТП між автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_3 та автомобілем марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_4 /а.с. 19/, яким на цей час керувала ОСОБА_2 на підставі отриманого від власника реєстраційного документу на транспортний засіб. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 02.04.2021 року, яка набрала законної сили, провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із пропуском строку накладення адміністративного стягнення. /а.с. 60/. Водночас постановою Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2021 року, яка набрала законної сили, провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вказані обставини в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються. Відповідно до схеми ДТП автомобілю марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 було спричинено такі видимі пошкодження, як: зірваний передній бампер з правої сторони, вм`ятина переднього правого крила, розбитий передній правий бачок під фарою, тріснутий передній правий диск, прорізана передня права шина, зміщене переднє праве колесо та повилітали підшипники з нього, вм`ятина заднього правого крила біля фари, тріщина заднього габариту правої сторони. Відповідно до звіту № ФС-05 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу від 15.03.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу колісного транспортного засобу без врахування втрати товарної вартості становить 60090,82 грн. з ПДВ, або 53878,68 грн. без ПДВ (а.с.22-40). Судом встановлено, що позивач керувала автомобілем марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_4 , на підставі отриманого від власника реєстраційного документу на транспортний засіб відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та від 07 листопада 2018 року у справа № 200/21325/15-ц. Станом на 29.10.2020 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована АТ «Страхова компанія «АРКС» 29.07.2020 року за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що стверджується полісом серії ЕР 20076606. Відповідно до вказаного договору ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю, здоров`ю третіх осіб становить 260000 грн., за шкоду, завдану майну – 130000 грн., розмір франшизи – 0 грн. Вказаний договір укладено відповідно до вимог розпорядження Нацкомфінпослуг № 673 від 27.10.2011 року «Про затвердження Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», документ відповідає формі, визначеній розпорядженням Нацкомфінпослуг № 4498 від 14.12.2017 року «Про затвердження зразків документів у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та технічних описів до них». Інформація про укладення такого договору та його чинність на час ДТП внесена до єдиної Централізованої бази даних МТСБУ щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За таких обставин, суд вважав, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
        ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: АТ «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування завданих збитків, у якому просила: стягнути з відповідача на її користь в якості відшкодування завданих збитків вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 у сумі 60090,82 грн. а також понесені судові витрати у сумі 4508 грн.
       Свої вимоги мотивувала тим, що 29.10.2020 року на вул. Городоцькій, 165 у м. Львові ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на смугу для руху маршрутних транспортних засобів, позначену знаком 5.11 ПДР, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 під її керуванням, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Так, внаслідок дорожньо –транспортної пригоди автомобілю було спричинено такі видимі пошкодження, як: зірваний передній бампер з правої сторони, вм`ятина переднього правого крила, розбитий передній правий бачок під фарою, тріснутий передній правий диск, прорізана передня права шина, зміщене переднє праве колесо та повилітали підшипники з нього, вм`ятина заднього правого крила біля фари, тріщина заднього габариту з правої сторони. Згідно із звітом № ФС-05 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного засобу від 15.03.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу колісного транспортного засобу без врахування втрати товарної вартості становить 60090,82 грн. з ПДВ. Власником автомобіля «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , однак вона з 29.10.2020 року користується таким на підставі отриманого від власника реєстраційного документу на транспортний засіб, який в силу п. 2.1, 2.2 Правил дорожнього руху України є документом, що підтверджує правомірність її користування транспортним засобом. За наведеного та в силу положень ч. 1 ст. 396 ЦК України вона, як користувач майна, має право на відшкодування заподіяної такому майну шкоди, а тому просила позов задовольнити. Також просила стягнути із відповідача судові витрати у сумі 4508 грн., з яких 908,00 грн. судового збору, 1000 грн. витрати на правничу допомогу адвоката та 2600 грн. – вартість проведеного авто-товарознавчого дослідження.
Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось та визнано, – 29.10.2020 року на вул. Городоцькій, 165 у м. Львові відбулась ДТП між автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_3 та автомобілем марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_4 , яким на цей час керувала ОСОБА_2 на підставі отриманого від власника реєстраційного документу на транспортний засіб. 
Постановою Франківського районного суду м. Львова від 02.04.2021 року, яка набрала законної сили, провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із пропуском строку накладення адміністративного стягнення. (а.с. 60). 
Водночас постановою Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2021 року, яка набрала законної сили, провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вказані обставини в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються.
Відповідно до схеми ДТП автомобілю марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 було спричинено такі видимі пошкодження, як: зірваний передній бампер з правої сторони, вм`ятина переднього правого крила, розбитий передній правий бачок під фарою, тріснутий передній правий диск, прорізана передня права шина, зміщене переднє праве колесо та повилітали підшипники з нього, вм`ятина заднього правого крила біля фари, тріщина заднього габариту правої сторони (а.с. 12).
Відповідно до звіту № ФС-05 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу від 15.03.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу колісного транспортного засобу без врахування втрати товарної вартості становить 60090,82 грн. з ПДВ, або 53878,68 грн. без ПДВ (а.с.22-40).
Судом першої інстанції встановлено, що позивач керувала автомобілем марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_4 , на підставі отриманого від власника реєстраційного документу на транспортний засіб відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та від 07 листопада 2018 року у справа № 200/21325/15-ц
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Також, згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.10.2020 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована АТ «Страхова компанія «АРКС» 29.07.2020 року за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що стверджується полісом серії ЕР 20076606 (а.с. 62).
Відповідно до вказаного договору ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю, здоров`ю третіх осіб становить 260000 грн., за шкоду, завдану майну – 130000 грн., розмір франшизи – 0 грн. 
Вказаний договір укладено відповідно до вимог розпорядження Нацкомфінпослуг № 673 від 27.10.2011 року «Про затвердження Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», документ відповідає формі, визначеній розпорядженням Нацкомфінпослуг № 4498 від 14.12.2017 року «Про затвердження зразків документів у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та технічних описів до них». Інформація про укладення такого договору та його чинність на час ДТП внесена до єдиної Централізованої бази даних МТСБУ щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
У даній справі позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_3 як страхувальника про відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс 18)).
Належним відповідачем у спорі про відшкодування матеріальної шкоди в межах суми страхового відшкодування є не страхувальник, а страховик, про що йшлося вище, до якого ОСОБА_2 позову не пред`явила.
Правом ж на залучення чи заміну відповідача наділений виключно позивач та суд з власної ініціативи без відповідного клопотання позивача чи за клопотанням відповідача, чи будь яких інших осіб не вправі змінювати коло відповідачів (залучати співвідповідача, замінювати відповідача, тощо).
З матеріалів справи вбачається, що даний позов позивачем подано виключно до винної особи, однак вказане не є підставою для перекладення обов`язку на страхувальника з відшкодування шкоди, яка відповідно до ліміту вказаного у страховому договорі повинна була бути виплаченою страховиком, оскільки у даному випадку не було встановлених законодавством обмежень відповідальності страховика (зокрема, про які йдеться у ст. 29, 30, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») на такі не вказала позивачка, а навпаки у страховика виник обов`язок з виплати страхового відшкодування хоча він згодом (з врахуванням всіх обставин, що мають значення та у цій справі не досліджувалися) і міг відмовити у виплаті такого через спив річного строку, згідно ст. 37 Закону.
Відповідно судом першої інстанції, правильно встановлено, що із врахуванням наявності у відповідача чинного на час ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із розміром франшизи у 0 грн., того, що зазначена позивачкою сума на відшкодування майнової шкоди покривається страховою сумою (в межах ліміту відповідальності страховика), а також за відсутності доказів того, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги вцілому слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2022 року.

Головуючий:                                                                                              Я.А. Левик

Судді:                                                                         Н.П. Крайник

                                                                                М.М. Шандра