ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року 
м. Київ

cправа №  915/53/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Уркевича В. Ю.- головуючого, Краснова Є. В., Мачульського Г. М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 (головуючий суддя     Аленін О. Ю., судді Богатир К. В., Принцевська Н. М.) у справі
за позовом фізичної особи-підприємця Костенко Алли Анатоліївни
до фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1) Приватне підприємство «Орієнтал-ТС», 2) ОСОБА_1 ,
про зобов`язання повернути майно,
СУТЬ СПОРУ
1.          Фізична особа-підприємець Костенко Алла Анатоліївна (далі - ФОП Костенко А. А.) передала в оренду Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_2) нерухоме майно.
2.          Після закінчення договору оренди, укладеного між ФОП Костенко А. А. та ФОП ОСОБА_2, майно ФОП Костенко А. А. повернуто не було та використовується відповідачем - фізичною особою-підприємцем Бачуріної Оленою Павлівною (далі - ФОП Бачуріна О. П.) у своїй підприємницькій діяльності.
3.          ФОП Костенко А. А. звернулася до господарського суду з позовом до ФОП Бачуріної О. П. з вимогою повернути їй як власнику нерухоме майно з незаконного володіння.
4.          Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції та постановою суду касаційної інстанції, позов задоволено.
5.          Ухвалою місцевого господарського суду змінено спосіб виконання рішення суду першої інстанції.
6.          ФОП Бачуріна О. П. оскаржила вказану ухвалу місцевого господарського суду в апеляційному порядку, але апеляційний господарський суд відмовив у відкритті апеляційного провадження.
7.          Не погодившись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, ФОП Бачуріна О. П. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
8.          Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги, виходячи з такого.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
9.          У січні 2020 року ФОП Костенко А. А. звернулася до Господарського суду Миколаївської області з позовом до ФОП Бачуріної О. П., в якому просила суд (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) зобов`язати останню передати позивачу як власнику магазин літ. «А-1» загальною площею 88,7 кв. м, із вимощенням, І, розташований на вул. Михайла Грушевського, 37 у м. Первомайську Миколаївської області, вартістю 552 250,00 грн (далі - спірне нерухоме майно) з незаконного володіння ФОП Бачуріної О. П. без участі останньої.
10.          Позов обґрунтований тим, що належне ФОП Костенко А. А. спірне нерухоме майно за договором оренди від 15.09.2013 передано в користування ФОП ОСОБА_2 Термін дії договору сплив 30.12.2015, проте спірне нерухоме майно з часу припинення дії договору оренди так і не було повернуто позивачу, а з 13.06.2016 воно використовується ФОП Бачуріною О. П. поза волею власника та без будь-якої на те підстави.
11.          Господарський суд Миколаївської області рішенням від 16.03.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 та постановою Верховного Суду від 01.12.2021, позов задовольнив та виселив ФОП Бачуріну О. П. зі спірного нерухомого майна.
12.          У подальшому ФОП Костенко А. А. звернулася до суду першої інстанції із заявою про зміну способу виконання рішення, в якому просила змінити спосіб виконання рішення, додавши припис про повернення спірного нерухомого майна в користування                             ФОП Костенко А. А.
13.          Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 (суддя      Мавродієва М. В.) задоволено заяву ФОП Костенко А. А. про зміну способу виконання рішення. Змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі № 915/53/20 та встановлено новий спосіб виконання шляхом виселення ФОП Бачуріної О. П. зі спірного нерухомого майна та повернення магазину в користування ФОП Костенко А. А.
14.          Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення суду в цій справі про виселення боржника ФОП Бачуріної О. П. зі спірного магазину не призвело до ефективного захисту прав позивача, за яким він звернувся до суду з підстав статті 391 Цивільного кодексу України, а зміна способу виконання судового рішення у даній справі сприятиме ефективному захисту порушеного права позивача, повернення магазину його власнику із незаконного використання. При цьому така зміна способу виконання судового рішення не змінює його по суті та не призводить до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, адже результатом виконання рішення суду із застосуванням і первісного, і зміненого способу його виконанням - є повернення магазину його власнику незалежно від дій боржника.
15.          Не погодившись із вказаною ухвалою Господарського суду Миколаївської області,                         ФОП Бачуріна О. П. звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
16.          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП               Бачуріної О. П. на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 у справі    № 915/53/20.
17.          Ухвала апеляційного господарського суду мотивована тим, що ФОП Бачуріною О. П. було пропущено строк на апеляційне оскарження, а наведені обставини для його поновлення не є обґрунтованими, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.
18.          Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що ФОП Бачуріною О. П. не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона не була обізнана про наявність оскаржуваної ухвали та дізналась про її прийняття судом першої інстанції лише 27.07.2022.
19.          Апеляційний господарський суд відхилив твердження ФОП Бачуріною О. П. про те, що вона була обізнана про розгляд справи на 27.01.2022, однак, не була обізнана з результатами розгляду справи, оскільки за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі, а як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувану ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 було оприлюднено 10.02.2022.
20.          При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що заяви по суті справи, які подавались ФОП Бачуріною О. П. до суду першої інстанції, зокрема заява про відвід судді від 16.02.2022, повідомлення від 21.02.2022 (в яких скаржник, зокрема, посилається на оскаржувану ухвалу), подані до суду першої інстанції засобами електронного зв`язку з електронним цифровим підписом, а також містять особистий підпис ФОП Бачуріної О. П.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог
21.          У жовтні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ФОП Бачуріної О. П., в якій скаржник просить скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи касаційної скарги та заперечень на неї
22.          Скарга мотивована тим, що, на думку ФОП Бачуріної О. П., суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, проявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, за відсутності у матеріалах справи доказів вручення оскаржуваного судового рішення та дійшов передчасного висновку.
23.          У касаційній скарзі ФОП Бачуріна О. П. стверджує, що на її адресу не надходила ухвала Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022.
24.          ФОП Бачуріна О. П. також зазначає, що навіть з урахуванням дати оприлюднення рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.02.2022, подання апеляційної скарги 04.08.2022 жодним чином не свідчить про демонстрацію ФОП Бачуріною О. П. неготовності брати участь у всіх етапах розгляду справи.
25.          Крім того, скаржник посилається на постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі                  № 520/899/18, від 30.10.2019 у справі № 548/2296/18, від 22.04.2020 у справі № 355/1280/17, від 11.08.2020 у справі № 404/4551/19, від 28.01.2021 у справі № 260/1888/20, від 02.08.2021 у справі  № 914/1191/20, від 23.09.2021 у справі № 580/6090/20, від 27.09.2021 у справі                  № 806/2046/18.
26.          ФОП Костенко А. А. подала відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти касаційної скарги.
27.          Інші учасники справи правом на подання письмового відзиву на касаційну скаргу, передбаченого статтею 295 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції
28.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
29.          Згідно з абзацом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
30.          Верховний Суд дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
31.          Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
32.          Згідно зі статтею 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
33.          Частинами другою та третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
34.          Згідно із частиною другою статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
35.          Відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
36.          Згідно з частиною шостою статті 260 Господарського процесуального кодексу України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
37.          Частиною першою статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
38.          Згідно з частиною третьою статті 261 Господарського процесуального кодексу України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
39.          Як вбачається з ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022, до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП Бачуріної О. П. на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, в обґрунтування якого ФОП Бачуріна О. П. зазначає, що про наявність оскаржуваної ухвали дізналась лише 27.07.2022, коли її чоловіку зателефонували сусіди, на адресу яких була надіслана та надійшла вимога державного виконавця від 24.06.2022. Згодом чоловік зміг передати текст цієї вимоги від 24.06.2022 самій ФОП Бачуріній О. П.
40.          Скаржник також зазначила, що на відому суду адресу ФОП Бачуріної О. П. ухвала Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 не надходила, а запровадження воєнного стану на всій території України є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.
41.          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2022 апеляційну скаргу ФОП Бачуріної О. П. залишено без руху, визначено усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, в тому числі, вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.01.2022.
42.          До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про усунення недоліків в якому скаржник просить поновити ФОП Бачуріній О. П. строк на апеляційне оскарження.
43.          В якості інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником зазначено, що 15.07.2022 ФОП Бачуріна О. П. повідомила Господарський суд Миколаївської області, що не могла дізнатись про стан справи № 915/53/20, оскільки на її поштову адресу нічого з Господарського суду Миколаївської області не надходило.
44.          ФОП Бачуріна О. П. також вказує, що дійсно знала про те, що на 27.01.2022 було призначено розгляд справи, у якій ФОП Костенко А. А. просила змінити спосіб виконання рішення суду по суті, але 27.01.2022 ФОП Бачуріна О. П. у судовому засідання була відсутня, тому чи відбулось судове засідання та/чи були судом прийняті якісь рішення - ФОП         Бачуріна О. П. не знала.
45.          З приводу посилань суду апеляційної інстанції в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху на те, що ФОП Бачуріна О. П. в заяві про відвід від 16.02.2022, поданої до суду першої інстанції, посилалась на оскаржувану ухвалу, скаржник зазначає, що веденням деяких її юридичних справ займався юрист, який не брав участі у судових засіданнях, оскільки не має свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю. ФОП Бачуріна О.П. надала йому свій електронний підпис і дозволила від свого імені направляти до суду заяви, зміст яких вона скаржнику не озвучувала. Скаржник також зазначає, що у повідомленні від 21.02.2022, направленому до суду першої інстанції, ФОП Бачуріна О.П. дійсно вказала, що ухвала суду першої інстанції надійшла до поштового відділення, і дізналась вона про це 17.02.2022 зі слів працівника поштового відділення, однак у повідомленні не зазначено, що скаржником таке поштове відправлення було отримано.
46.          Ураховуючи вказані обставини, суд апеляційної інстанції, керуючись частиною першою статті 261 Господарського процесуального кодексу України, відмовив у відкритті апеляційного провадження.
47.          При цьому апеляційний господарський суд зазначив, що 16.02.2022 до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява скаржника ФОП Бачуріної О. П. про відвід судді, в якій вона, серед іншого, зазначає про те, що 27.01.2022 Господарським судом Миколаївської області було розглянуто заяву ФОП Костенко А. А. про зміну способу виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі № 915/53/20 та прийнято рішення, яким дану заяву задоволено у повному обсязі, про що ФОП Бачуріна О. П. дізналась 15.02.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень. До вказаної заяви також надано роздруківку ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка датована 15.02.2022.
48.          Також, як вказав суд апеляційної інстанції, у матеріалах справи містяться повідомлення ФОП Бачуріної О. П. від 21.02.2022, в яких вона повідомляє, що ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022, якою суд змінив спосіб виконання рішення суду, за повідомленням з поштового відділення у місті Умань, надійшла в це відділення 17.02.2022 та оскаржена своєчасно.
49.          Вищенаведене, на переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції, свідчить про обізнаність ФОП Бачуріної О. П. про існування оскаржуваної ухвали та її змісту, принаймні з 15.02.2022 та спростовує твердження ФОП Бачуріної О. П. про те, що про наявність оскаржуваної ухвали вона дізналась лише 27.07.2022.
50.          При цьому апеляційний господарський суд наголосив, що ФОП Бачуріна О. П. з апеляційною скаргою звернулася лише 04.08.2022 та не надала жодних доказів на підтвердження того, що вона не була обізнана про наявність оскаржуваної ухвали та дізналась про її прийняття судом першої інстанції лише 27.07.2022.
51.          Суд касаційної інстанції погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції та зазначає таке.
52.          У Рішенні від 13.06.2019 № 4-рн/2019 Конституційний Суд України вказав, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції; забезпечення права на апеляційний перегляд справи - одна з конституційних засад судочинства - спрямоване на гарантування ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина з одночасним дотриманням конституційних приписів щодо розумних строків розгляду справи, незалежності судді, обов`язковості судового рішення тощо (абзац 13 підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини названого Рішення).
53.          Право на апеляційний перегляд справи, передбачене пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті (абзац 8 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 17.03.2020 № 5-р/2020).
54.          Водночас відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (рішення у справах «Мушта проти України», «Мельник проти України»), що застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
55.          Тобто право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності відповідної скарги чи заяви, зокрема, стосовно строків їх подання. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.
56.          У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і  основоположних свобод (далі - Конвенція), має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, пункти 40, 41, від 03.04.2008).
57.          Відповідно до частини п`ятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня
58.          Суд касаційної інстанції також зазначає, що згідно із частиною сьомою статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
59.          Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.
60.          Згідно із частинами першою та четвертою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
61.          Так, як встановлено судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі, ФОП Бачуріна О. П. була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду заяви ФОП Костенко А. А. про зміну способу виконання рішення, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 10.01.2022 (т. 5,      а. с. 180).
62.          Водночас, відповідно до матеріалів справи ухвала Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 у справі № 915/53/20 була направлена учасникам справи у кількості 4 примірників за реєстровим номером 915/53/20/1241/22, що підтверджується відповідним штампом на зворотній стороні останнього аркушу ухвали (т. 5, а. с. 203 зворотна сторона).
63.          Крім того, матеріали справи містять роздруківки з сайту Укрпошти з інформацією про статус поштових відправлень, якими було направлено копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 (т. 5, а. с. 254- 258).
64.          Відповідно до вказаних роздруківок станом на 18.02.2022 відправлення                                   № 5400145392310, направлене ФОП Бачуріній О. П., не було вручене під час доставки 15.02.2022.
65.          У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 наведено висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18) та постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
66.          Крім того, суд апеляційної інстанції також дійшов обґрунтованого висновку, що ФОП               Бачуріна О. П. дізналася про існування ухвали Господарського суду Миколаївської області принаймні 15.02.2022, проте звернулася з апеляційною скаргою лише 04.08.2022, що свідчить про незацікавленість в отриманні інформації про хід справи. ФОП Бачуріною О. П. при поданні апеляційної скарги не надано до суду доказів, що у зазначений проміжок часу існували обставини, які були об`єктивно непереборними та поважними, що заважали останній ознайомитись з матеріалами справи та отримати копію повного рішення у більш стислі строки, аніж майже півроку.
67.          З цього приводу суд касаційної інстанції зазначає, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом (стаття 2 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
68.          Згідно із частинами першою, третьою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
69.          Оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала суду першої інстанції зареєстрована 09.02.2022 і оприлюднена 10.02.2022, ФОП Бачуріна О. П., достеменно знаючи про проведення судового засідання 27.01.2022 у справі № 915/53/20, мала змогу самостійно дізнатися про результати розгляду даної справи та ознайомитися з повним судовим рішенням.
70.          Звідси, суд апеляційної інстанції у цій справі, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Бачуріної О. П., врахував обізнаність скаржника про розгляд заяви ФОП Костенко А. А., а також те, що вона мала змогу ознайомитись із повним текстом оскаржуваного судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, що ФОП Бачуріна О. П. і зробила, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, матеріали справи містять заяву про відвід судді від 15.02.2022, яка підписана власноручним підписом та електронним підписом ФОП Бачуріної О. П., та до якої долучено роздруківку ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 у справі № 915/53/20 з Єдиного державного реєстру судових рішень.
71.          Звідси отримання засвідченої судом копії ухвали залежало виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мало суб`єктивний характер, оскільки у скаржника була можливість звернутися до суду за отриманням ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 протягом розумного строку, наприклад, одночасно з поданням її заяви про відвід судді (15.02.2022).
72.          Стосовно твердження ФОП Бачуріної О. П. про те, що запровадження воєнного стану на всій території України є поважною причиною для поновлення процесуальних строків колегія суддів суду касаційної інстанції зауважує, що саме лише посилання скаржника на введення на території України воєнного стану не є безумовним доказом наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження (подібний правовий висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 924/939/21, від 05.08.2022 у справі № 921/328/21).
73.          Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
74.          Звідси суд касаційної інстанції вважає ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 законною та обґрунтовано, а касаційну скаргу ФОП Бачуріної О. П. такою, що не підлягає задоволенню.
75.          Посилання скаржника на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 520/899/18, від 30.10.2019 у справі № 548/2296/18, від 22.04.2020 у справі № 355/1280/17, від 11.08.2020 у справі № 404/4551/19, від 28.01.2021 у справі                   № 260/1888/20, від 02.08.2021 у справі № 914/1191/20, від 23.09.2021 у справі № 580/6090/20, від 27.09.2021 у справі   № 806/2046/18 суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки суд у кожному випадку та з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотань про поновлення процесуальних строків. Разом з тим, обставини, наведені у вказаних вище справах, не є подібними до обставин у цій справі № 915/53/20.
76.          Так, суд касаційної інстанції скасував ухвали судів апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки у справах № 520/899/18, № 355/1280/17 та         № 260/1888/20 апеляційні скарги були подані протягом тридцяти днів з моменту отримання скаржником повного судового рішення, а у справі № 548/2296/18 скаржником доведено дату отримання судового рішення на електронну адресу скаржника.
77.          У справі № 404/4551/19 колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про передчасність ухвали суду апеляційної інстанції, з огляду на те, що скаржником апеляційна скарга була подана після отримання ним повного тексту судового рішення та з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
78.          У справі № 914/1191/20 суд касаційної інстанції скасував ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки в матеріалах справи були відсутні докази направлення судового рішення учаснику справи, який подав апеляційну скаргу, і така апеляційна скарга була подана після ознайомлення скаржника з матеріалами справи.
79.          У справі № 580/6090/20 Верховний Суд в касаційному порядку переглядав ухвалу суду першої інстанції, залишену без змін постановою суду апеляційної інстанції, про залишення позову без розгляду через повторне неприбуття у підготовче судове засідання позивача, який був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не повідомив про поважність причин неприбуття, та клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав.
80.          У той же час у справі № 806/2046/18 суд касаційної інстанції переглядав ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
81.          За змістом частин першої, третьої статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
82.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
83.          Згідно з положеннями статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
84.          Зважаючи на викладене, касаційну скаргу ФОП Бачурніої О. П. необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
Щодо судових витрат
85.          З огляду на висновок про залишення касаційної скарги без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни залишити без задоволення.
2. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 у справі               № 915/53/20 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                В. Ю. Уркевич

Судді:                                                                                                    Є. В. Краснов 

                                                                                                                        Г. М. Мачульський