ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5644/22 Справа № 203/166/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року                                                                м. Дніпро
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р. 
секретар судового засідання: Астатурян А.В.

сторони
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 червня 2022 року, яке постановлено суддею Єдаменком С.В., в місті Дніпрі, повний текст рішення суду складено 17 червня 2022 року,- 
                                       В С Т А Н О В И В:
       У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення.
       В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 1977 року та мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 по день його смерті. За життя ОСОБА_2 , працюючі на шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» отримав професійне захворювання - пиловий бронхіт, емфізема легень. Згідно довідки №211 від 26.10.2020 року Криворізької міської лікарні №8, причиною смерті ОСОБА_2 є хронічний обструктивний бронхіт, що відповідно до довідки «Обласного центру медико-соціальної експертизи МСЕК №2» має причинний зв`язок з професійним захворюванням, на яке ОСОБА_2 хворів за життя.
        На день смерті ОСОБА_2 отримував пенсію у розмірі 17 120 грн. та щомісячні страхові виплати з Фонду соціального страхування у розмірі 12 100 грн. Позивач з 1995 року є пенсіонером, не працює та отримує пенсію в розмірі 2 874 грн. 59 коп. 
       Таким чином, дохід чоловіка був основним та постійним джерелом існування позивача. 
       28 вересня 2021 року позивач звернулась до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника, проте їй було відмовлено через відсутність документів, підтверджуючих факт перебування позивача на утриманні чоловіка та рекомендовано звернутись до суду. 
       Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено.
       Встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок.
       Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
       В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що при зверненні ОСОБА_1 , 28.09.2021 року, до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, останньою не було надано довідки про склад сім`ї померлого, та хто перебував на утриманні, було надано тільки акт про місце мешкання позивача, підписаний сусідами та завірений директором ТОВ “Центробуд”, надані документи були повернуті позивачу, питання призначення не розглядалось, будь-які рішення у вигляді постанови не приймались.
       Зазначає, що позивач на момент виникнення права на отримання страхових виплат не була особою, яка одержувала не менше, як п`ять років матеріальної допомоги від потерпілого, яка була для неї єдиним і основним джерелом для існування. ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, яка забезпечувала її прожитковий мінімум, встановлений законом України, натомість для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.
       Відзив на апеляційну скаргу не надано.
       Сторони по справі, будучи належним чином повідомленні про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. 
       Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом  та неприпустимість зловживання процесуальними правами.
       Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
       Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
       Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
       Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
       У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
       Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи.
       Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України, статті 371 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
       Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 року та позивач ОСОБА_1 з 19 травня 1971 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мешкали за адресою: АДРЕСА_1 .
        ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.8)
       Згідно довідки про причину смерті №211, виданої Криворізькою міською лікарнею №8 КМР 26 жовтня 2020 року, причиною смерті ОСОБА_2 є хронічний обструктивний бронхіт (професійне захворювання з 1997 року). (а.с.9)
       Згідно довідки про причинний звязок смерті з професійним захворюванням АА №0000311, виданої Обласною МСЕК №2, на підставі акту огляду МСЕК №976 від 08 червня 2021 року, було встановлено причинний зв`язок між смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та наявного в нього з 06 березня 1997 року професійного захворювання. (а.с.10)
       28 вересня 2021 року позивач звернулась до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області с заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .
       Листом від 01 жовтня 2021 року за вих. №20.1-16/5606 Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області їй було відмовлено в розгляді заяви, оскільки довідка від 24.09.2021 №1, надана позивачем, не відповідає вимогам ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки не містить інформації про тих, хто перебував на утриманні померлого та не може вважатись довідкою про склад сім`ї померлого. (а.с.12)
       Згідно Довідки про доходи №3222 2026 9746 6212, виданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Криворізькому північному об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області, розмір пенсії за період з 01.09.2020 по 30.09.2020 складає 2 874 грн. 54 коп. (а.с.14)
       Згідно Довідки №ОР912400130981 від 27.10.2021року, виданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУПФУ в Дніпропетровській області та отримував пенсію за віком, розмір пенсії за вересень 2020 року складає 17 120 грн. (а.с.15)
       Згідно Довідки, наданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 01.06.2022 року, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 01.09.1995 року та отримує пенсію за віком, а з 28.10.2020 року отримує пенсію в зв`язку з втратою годувальника. (а.с.80-81).
       Згідно Довідки, наданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 01.06.2022 року   ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 18 червня 1992 року і отримував пенсію за віком, розмір пенсії за період з вересня 2015 року по жовтень 2020 року складає 686 954 грн. 40 коп., у зв`язку зі смертю з 01 листопада 2020 року виплата пенсії припинена, пенсійна справа закрита.(а.с.82-83)
       Згідно довідки Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області віл 02.02.2022 року, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в Криворізькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області отримував щомісячні страхові виплати у розмірі 11 953 грн. 90 коп. (а.с.43)
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на момент смерті чоловіка ОСОБА_2 була особою непрацездатною, отримувала пенсію за віком, інших джерел доходів не мала, не працювала і спільно проживала зі своїм чоловіком на момент його смерті, основним джерелом засобів до існування ОСОБА_1 , у період спільного проживання у шлюбі, який передував смерті її чоловіка, була допомога з боку чоловіка, оскільки останній за життя отримував окрім пенсії, яка сама по собі була у декілька разів більша за розміром від пенсії позивача, також страхові соціальні виплати, та сукупний розмір його доходу значно перевищував єдиний дохід позивача у вигляді пенсії, тобто дохід чоловіка позивача за життя до дня його смерті був основним джерелом існування родини, що вказує та доводить те, що вона перебувала на його утриманні.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
       За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
       Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
       Пунктом 2 частини сьомої вказаної статті передбачено, що страхові виплати складаються, зокрема, зі страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).
       Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затверджений постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 (далі – Порядок № 11).
       Дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.
       Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.
       Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.
       Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
       Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
       Перелік документів для розгляду справ про страхові виплати передбачений, зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
       Так, відповідно до частини другої зазначеної статті Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк із моменту звернення заявника:
1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;
2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;
3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку;
4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;
5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.
       Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.
       Вказана норма кореспондується пунктом 5.1 розділу V Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, у якому зазначено перелік документів, необхідних для призначення одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат, де крім того зазначено, що у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку.
       Право осіб, які перебували на утриманні потерпілого, який одержував щомісячну страхову виплату, настає з дати встановлення МСЕК причинного зв`язку смерті потерпілого з раніше одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
       Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Ґсуд у постанові від 13.01.2021 року, у справі № 592/17552/18.
       Як вбачається з матеріалів справи, Листом від 01 жовтня 2021 року за вих. №20.1-16/5606 Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області повідомило позивача про неможливість призначення на її користь відповідних щомісячних страхових виплат, так як нею до заяви не було додано документів, якими підтверджується факт перебування на утриманні померлого відповідно до пункту 2 частини другої статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: довідка житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності – довідка виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, в тому числі про тих, хто перебуває на його утриманні, або копія відповідного рішення суду.
       Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач посилалася на те, що вона перебувала на утриманні померлого чоловіка, оскільки отримувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.
       Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
       Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
       Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
       Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, підстави для відступу від якого відсутні.
       Встановивши, що допомога, яка надавалася позивачу померлим чоловіком, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування позивача ОСОБА_3 на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 .
       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач отримує пенсію, яка забезпечує її прожитковий мінімум встановлений законом, колегія с уддів не бере до уваги, оскільки суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, яка забезпечувала її прожитковий мінімум, не має правового значення для вирішення спору.
       Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та не спростовують висновків суду першої інстанцій, не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального права або допущено порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд, -
                П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області — залишити без задоволення.
       Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 червня 2022 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 29 вересня 2022 року.

Головуючий:                                         А.П. Барильська

Судді:                                                                Н.М. Деркач
                                                               
                                                                       Т.Р. Куценко