Ухвала
Іменем України
 
16 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 334/6849/19
провадження № 61-11312ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2020 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» про визнання незаконними дії, визнання недійсним договору відступлення права вимоги та стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати дії представників Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») з виставлення на продаж права вимоги за кредитним договором від 14 листопада 2006 року                № 14/2006/0575/Фжк, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , при наявності рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня                    2013 року у справі № 334/353/13-ц про відмову банку у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за цим кредитним договором, таким, що порушують його права і законні інтереси; визнати недійсним в цілому договір відступлення прав вимоги                       від 21 травня 2020 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» і Державною іпотечною установою, та стягнути з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 27 000,00 грн моральної шкоди. 

Ленінський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 17 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовив.
 
Запорізький апеляційний суд постановою від 22 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Ленінського районного суду                  м. Запоріжжя від 17 листопада 2020 року - без змін.
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя                     від 17 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду                          від 22 лютого 2021 року у вищевказаній справі.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 09 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада                         2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року залишив без змін.
 
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року за нововиявленими обставинами.
 
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 07 червня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року за нововиявленими обставинами відмовив.
 
ОСОБА_1 15 листопада 2022 року надіслав на електронну адресу Верховного Суду скріплену кваліфікованим електронним підписом касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2020 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.  
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року не підлягає відкриттю з таких підстав. 
 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Отже, в силу вказаної норми процесуального права, яка є імперативною, повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено.
 
Оскільки постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2021 року залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду                         від 22 лютого 2021 року, які повторно ним оскаржуються, тому у відкритті касаційного провадження в частині оскарження вказаних судових рішень необхідно відмовити з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,    є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
 
Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
 
Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.
 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
 
За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:           1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).
 
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
 
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
 
Постановляючи ухвалу від 07 червня 2022 року, апеляційний суд встановив, що посилання ОСОБА_1 в заяві про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами на незаконність позбавлення його конституційних прав Верховним Судом та запізне отримання ним диску звукозапису судового процесу, який відбувався 17 листопада 2020 року, не є нововиявленою обставиною та не може бути підставою для перегляду постанови Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року.
 
Установивши, що наведена заявником обставина не є нововиявленою в розумінні статті 423 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року за нововиявленими обставинами.   
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду                  від 07 червня 2022 року необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана ухвала Запорізького апеляційного суду                  від 07 червня 2022 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм права, підстави для її скасування відсутні.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
 
Керуючись пунктом 3 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя                 від 17 листопада 2020 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» про визнання незаконними дії, визнання недійсним договору відступлення права вимоги та стягнення моральної шкоди.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 

 
Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                       М. Ю. Тітов