ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року	Львів	Справа № 380/8579/21 пров. № А/857/12181/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Мікули О.І.
з участю секретаря судового засідання     Гриньків І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» до Головного управління ДПС України у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року (суддя першої інстанції Потабенко В.А., м. Львів, повний текст складено 07.07.2022)

В С Т А Н О В И В :

Товариств з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» (далі ТОВ «Агро Радехів») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 19.03.2021 №0051770709.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено .
Не погодившись із таким рішенням, його оскаржив позивач. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що контролюючий орган безпідставно класифікував дії, вчинені позивачем, як порушення податкового законодавства з питань державного регулювання виробництва і обігу пального. Так, відповідач всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України не довів факт зберігання пального у спосіб, що передбачає  отримання ліцензії на зберігання. У матеріалах справи відсутні докази зберігання пального позивачем у цистерні 2000 л чи в іншій ємності. На момент перевірки були відсутні залишки дизельного пального на підприємстві. Інспектори не перевіряли вміст цистерни, а лише в акті вказали про свої здогади про її вміст. Зазначена в акті перевірки цистерна не перебувала у користуванні позивача, що підтверджено договором оренди №АК-0102/01 від 01.02.2021. ТзОВ «Агро Радехів» зберігало придбане дизпаливо не у орендованій цистерні, а у поліетиленових пляшках ємністю 4,85 л кожна та у баках транспортних засобів та комбайнів. Відтак, безпідставним є твердження відповідача про необхідність отримання ТзОВ «Агро Радехів» ліцензії на зберігання пального. Таким чином, оскільки пальне зберігалось у споживчій тарі до 5 л, відсутній обов`язок позивача отримати ліцензію на зберігання пального. Крім того, згідно ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»  отримати ліцензію на зберігання пального суб`єкт господарювання зобов`язаний тільки для стаціонарних цистерн/ємкостей. Отже, апелянт наполягає на протиправності застосування щодо нього контролюючим органом  штрафних (фінансових) санкцій в сумі 500000 грн за зберігання пального без одержання ліцензії. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
У судовому засіданні представник апелянта Крупей М.С. підтримав апеляційну скаргу та дав пояснення аналогічні викладеним доводам.
Представник відповідача Щирба Р.П. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги з  підстав, викладених у відзиві.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Агро Радехів» зареєстровано за адресою: Львівська область, Радехівський район, с. Кустин, вул. Данилюка, 1а. Основний вид діяльності вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. на обліку в органах ДПС з 21.03.2008.
Відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області № 589-П від 19.02.2021 на підставі направлень від 22.02.2021 №№ 1620, 1621 працівниками ГУ ДПС у Львівській області проведено перевірку ТзОВ «Агро Радехів» щодо дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, в том числі про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Перевірку проведено за місцем знаходження господарської одиниці позивача за адресою: Львівська область, Радехівський район, с. Кустин, вул. Данилюка, 1а.
За результатами перевірки складено акт від 23.02.2021 №3696/73/26/РРО/35307623 (далі - акт перевірки), яким встановлено зберігання дизельного пального в кількості 8581,31 л для потреб власного споживання чи промислової переробки без ліцензії на право зберігання пального (за період з 01.04.2020 до часу проведення перевірки ліцензія відсутня).
Зокрема, відповідач стверджує, що ТОВ «Агро Радехів» придбало у ТОВ «СПЕЦОІЛ Україна» пальне в кількості 8581,31 л. та зберігало його в цистерні ємністю 20000 л, що знаходилась на території підприємства, без наявної ліцензії на зберігання пального.
На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 19.03.2021 № 0051770709, яким за порушення ч. 1, ч. 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 500000 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про законність і обґрунтованість цього податкового повідомлення-рішення з таких підстав.  
Судом встановлено, що ТОВ «Агро Радехів» придбало у ТОВ «СПЕЦОІЛ Україна» на підставі договору поставки нафтопродуктів № 01/10/20-68-ДП від 01.10.2020 пальне в кількості 8581,31 л.
Відповідно до видаткової накладної № 332 від 06.10.2020 ТОВ «СПЕЦОІЛ Україна» відпустило ТОВ «Агро Радехів» дизпаливо ДТ-Л-К5 ґатунок С в кількості 3870,00 л. та дизпаливо ДТ-Л-К5 ґатунок С в кількості 4700,00 л. на загальну суму 141919,20 грн.
Вказане дизпаливо було доставлено на підставі товарно-транспортної накладної № 00000000002 від 06.10.2020 автопідприємством «ЕЙПІ ГРУП Україна» на адресу господарської діяльності позивача: Львівська область, Радехівський район, с. Кустин, вул. Данилюка, 1а.
При цьому ТОВ «СПЕЦОІЛ Україна» виписало ТОВ «Агро Радехів» акцизну накладну форми «П» № 15 від 06.10.2020.
Відповідно до даної акцизної накладної адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки є: 80242, Львівська область, Радехівський район, с. Кустин, вул. Данилюка, 1, код операції « 3», напрямок використання « 0».
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено  Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.
У розумінні абз.абз. 25, 51, 55, 58 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
Частиною 7 ст. 15 Закону 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.
Згідно з ч.ч. 8, 10 ст. 15 Закону 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (утому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Частиною 16 ст. 15 Закону 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Відповідно до ч. 19 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»  ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
Частиною 44 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.
Згідно з абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»  до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
Відповідно до ст. 1 сказаного Закону зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.
Відповідно до п.п. 14.1.6. п. 14.1. ст. 14 ПК України акцизний склад - це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару;
У податковій консультації від 25.06.2019 № 2900/6/99-99-12-02- 02-15/1ПК, вказано, що зберігання пального в паливних баках транспортних засобів/обладнанні/пристроях не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального.
Верховний суд в постанові від 31.05.2022 у справі №540/4291/20 (адміністративне провадження №К/9901/34873/21) дійшов висновку, що Закон №481/95-ВР  не визначає, що саме розуміється під власним споживанням пального, а так само, під поняттям «споруди», «обладнання», «ємності». При цьому, якщо загальні визначення понять «споруда» та «обладнання» є більш чітко окресленими, то поняття «ємність» таким не є і за загальним правилом охоплює абсолютно усі споруди, обладнання, резервуари чи інші пристрої, які мають щонайменшу місткість, до яких можна віднести і паливні баки автомобілів, обладнання, пристроїв. Тому застосування такого поняття в абсолютному значенні у  Законі №481/95-ВР робить його вимоги непередбачуваними для суспільства, позаяк, кожен суб`єкт господарювання, який придбав пальне і використовує його, зобов`язаний отримати ліцензію на зберігання пального, що, однак, суперечить правовому змісту запровадження державою вимог щодо ліцензування діяльності зі зберігання пального, метою чого було, зокрема, підвищення контролю за обігом пального не тільки у розрізі суб`єктів господарювання, які займаються такою діяльністю, але й місць, на яких провадиться діяльність зі зберігання пального.
Також, що не є акцизним складом пересувним: транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки; паливний бак транспортного засобу.
Статтею 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії.
Згідно з пп. «г» пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або технічному обладнанні, пристрої не є акцизним складом.
Як роз`яснено податковим органом у податковій консультації від 25.06.2019 № 2900/6/99-99-12-02-02- 15/ІПК паливний бак (бензобак) - це ємність для зберігання запасу рідкого палива (бензин, гас, дизельне паливо) безпосередньо на борту транспортного засобу або технічного пристрою, який отримує енергію від рідкопаливного двигуна внутрішнього згорання. Також податківці повідомляють, що на корпусі паливного бака в разі необхідності розташовується отвір для введення датчиків контролю рівня палива, або його тиску. Паливні баки також можуть мати зливний отвір, обладнуються запірною пробкою або краником.
Таким чином, виходячи з тлумачення податковим органом змісту положень норм пп. «г» пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України  паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі (буксирі), з якого пальне потрапляє у двигун буксира та використовується виключно для роботи двигуна буксира, - не є акцизним складом (акцизним складом пересувним); транспортний засіб, у якого пальне знаходиться тільки у паливному баку та використовується виключно для роботи двигуна транспортного засобу, - не є акцизним складом (у розумінні пп. 14.1.6 п. 14.1. ст. 14 Кодексу)/ акцизним складом пересувним (у розумінні пп. 14.1.6і п. 14.1. ст. 14 Кодексу).
Із положень норм чинного законодавства випливає висновок, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей.
Отже, з урахуванням вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та положень п.п. 14.1.6. п. 14.1. ст. 14 ПК України, отримувати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне було завантажене безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, не потрібно.
Крім того, суд звертає увагу на індивідуальну податкову консультацію, надану Державною фіскальною службою України, №3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК від 15.08.2019, у якій зазначено, що у розумінні Закону № 481/95-ВР суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію лише для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях. Вказана податкова консультація не скасована.
Разом з тим, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно врахував, що така обставина, як завантаження пального безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, повинна бути підтверджена належними доказами.
Приписами п.п. 5.1.1 п. 5.1, п. 7.2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 № 281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.09.2008 за № 805/15496 (далі - Інструкція № 281/171/578/155), передбачено, що приймання нафти і нафтопродуктів за кількістю здійснюється відповідно до вимог цієї  Інструкції  та договорів постачання, купівлі-продажу тощо.
Відпуск нафти і нафтопродуктів здійснюється шляхом їх відвантаження споживачам магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, водним, залізничним і автомобільним транспортом.
Згідно з п.п. 7.5.1, 7.5.8 і 7.5.9 п. 7.5 Інструкції № 281/171/578/155 нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Контролювання наливання нафти або нафтопродуктів здійснює оператор автоматизованої системи наливу, а кількість налитого до міри повної місткості продукту здійснюється водієм автоцистерни на підставі договору постачання.
Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників.
У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об`єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.
Відповідно до п.п. 10.2.6 п. 10.2, п.п. 10.3.2.1, п.п. 10.3.2 п. 10.3 Інструкції № 281/171/578/155  передбачено, що нафтопродукти повинні бути прийняті в резервуари за їх марками та видами (дизельне паливо за масовою часткою сірки).
В той же ж час, суд зазначає, що відповідно до п.п. 231.1, 231.2 п. 231 ПК України платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених   статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального або спирту етилового, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених  статтею 229 цього Кодексу; втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального або спирту етилового, а також при здійсненні операцій, які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування.
Виробник пального, а також особа, яка здійснює розлив пального у споживчу тару ємністю до 5 літрів (включно), зобов`язані скласти акцизну накладну на обсяги такого пального.
Виробник спирту етилового, що здійснює розлив спирту етилового, який використовується як лікарський засіб, у флакони з медичного скла об`ємом не більше 100 кубічних сантиметрів, зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги такого спирту етилового.
В акцизній накладній зазначаються в окремих полях такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер акцизної накладної з номером примірника;
б) дата складання акцизної накладної;
в) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник акцизного податку, - особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий;
г) код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий, та суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового;
ґ) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового;
д) код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД або умовний код, визначений  підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 цієї статті;
е) опис пального або спирту етилового;
є) обсяг пального в літрах, приведених до температури 15 C, або обсяг спирту етилового в декалітрах 100-відсоткового спирту, приведених до температури 20 C;
ж) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, з якого реалізовано пальне або спирт етиловий;
з) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на який отримане пальне;
и) номер реєстрації транспортного засобу в уповноважених органах відповідної держави та тип і ємність транспортного засобу - акцизного складу пересувного, а для трубопровідного транспорту - назва трубопроводу. При зазначенні номера державної реєстрації (української, міжнародної або іноземної) транспортного засобу допускається використання літер (латиниця, кирилиця) та цифр без пропусків та розділових знаків. У разі якщо літерна частина номера збігається в написанні кирилицею та латиницею, вона зазначається латиницею, а якщо зустрічається специфічна літера кирилиці, літерна частина зазначається кирилицею;
і) ознака напряму використання та умов оподаткування пального або спирту етилового;
ї) ознака щодо реалізації пального у паливний бак транспортного засобу або в тару споживача через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним;
й) ознака щодо ввезення/вивезення пального або спирту етилового на митну територію України/за межі митної території України;
к) ознака щодо реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий;
л) ознака щодо реалізації пального на умовах, визначени пунктом 229.8 статті 229 цього Кодексу, із зазначенням реквізитів податкового векселя, суб`єктів господарювання, які здійснюють авіапаливозабезпечення згідно з чинним сертифікатом на відповідність вимогам авіаційних правил України на здійснення наземного обслуговування, або суб`єктів літакобудування, або замовників, які здійснили закупівлю для забезпечення потреб держави або територіальної громади відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", або підприємств, установ та організацій системи державного резерву;
м) адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки;
н) ознака для зведених акцизних накладних;
о) ознака щодо реалізації пального у паливний бак транспортного засобу платника податку через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який не є місцем роздрібної торгівлі пальним;
п) ознака щодо реалізації пального з акцизного складу пересувного у паливний бак транспортного засобу, обладнання або пристрою.
При реалізації пального через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, обов`язкові реквізити акцизної накладної, що ідентифікують отримувача пального, визначені підпунктами "г" та "ґ" цього пункту:
можуть не заповнюватися виключно при реалізації пального не суб`єкту господарювання;
обов`язково заповнюються при реалізації пального суб`єкту господарювання із зазначенням даних, що ідентифікують такого суб`єкта господарювання.
При реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий, складається одна акцизна накладна на реалізацію пального з акцизного складу на такий інший акцизний склад із зазначенням у такій акцизній накладній ідентифікаційних даних такого акцизного складу пересувного.
При заправленні повітряних суден бензинами авіаційними або паливом для реактивних двигунів суб`єктами господарювання, визначеними підпунктом 1 підпункту 229.8.10 статті 229 цього Кодексу, акцизні накладні на такі операції складаються та реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних такими суб`єктами господарювання незалежно від того, кому належать такі бензини авіаційні або паливо для реактивних двигунів.
При переході права власності від одного суб`єкта господарювання до іншого на пальне, що знаходиться у транспортному засобі, змінюється розпорядник акцизного складу пересувного, а транспортний засіб стає іншим акцизним складом пересувним і на таку операцію складається акцизна накладна.
Форма та порядок заповнення акцизної накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Порядком заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, затвердженим  наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2019 № 262 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.2019 за № 753/33724, а саме п. п. 1, 2 розділу ІІ передбачено, що акцизна накладна форми «П» складається в день ввезення на митну територію України пального чи в день реалізації пального у разі кожної повної або часткової операції з реалізації пального.
Акцизні накладні реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Згідно п. 4 розділу ІІ Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового  у відповідному рядку зазначається ознака щодо напрямів використання пального:
« 1» - реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару;
« 2» - реалізація пального з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного у разі, якщо до реалізації пального такий інший акцизний склад уже відомий;
« 3» - розподіл обсягу залишків пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами/ пересувними акцизними складами, де такі обсяги фактично знаходилися. Ознака напряму використання « 3» зазначається в акцизних накладних, складених на всі операції з розподілу обсягів залишку пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами;
« 4» - реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Така ознака зазначається також у разі реалізації пального з акцизного складу пересувного до:
паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою;
місця зберігання пального, яке не є акцизним складом.
Для пального, з яким здійснюються операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1»-« 4», у відповідному рядку зазначається цифра « 0».
Позивач стверджує, що пальне, придбане ним відповідно до акцизної накладної форми «П» від 06.10.2020 № 15, було розлито водієм транспортного засобу МАN, орендованого продавцем палива ТОВ «СПЕЦОІЛ УКРАЇНА», до баків власних та орендованих транспортних засобів ТОВ «Агро Радехів», а також в поліетиленові пляшки в кількості 1190 шт.
Водночас, в акцизній накладній форми «П» від 06.10.2020 № 15 напрям використання пального вказаний « 0», а не « 4». Тобто, відбулась реалізація пального з пересувного акцизного складу не до паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою.
Крім того, Податковий кодекс України прямо зобов`язує виробника пального, а також особу, яка здійснює розлив пального у споживчу тару ємністю до 5 л. (включно), скласти акцизну накладну на обсяги такого пального.
Водночас, така акцизна накладна відсутня, що спростовує твердження позивача про розлив придбаного дизельного пального продавцем в поліетиленові пляшки в кількості 1190 шт. та паливні баки транспортних засобів і робить голослівним твердження позивача про те, що ТОВ «Агро Радехів» виставлялась вимога до ТОВ «СПЕЦОІЛ Україна» щодо необхідності розливу дизельного пального в 4,85 л. пляшки.
Верховний Суд у в постанові від 31.05.2022 у справі №540/4291/20 (адміністративне провадження №К/9901/34873/21) вказав, що системний аналіз наведених норм  ПК України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»  у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання такого правового висновку. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які  ПК України  встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.
Крім того, апелянт не надав суду доказів придбання ним палива та його списання в той же день шляхом поміщення в паливні баки сільськогосподарської техніки при придбанні, використання палива для власних потреб.
Також апелянт не надав суду доказів фактичного зберігання придбаного дизельного пального  у поліетиленових ємностях в кількості 1190 шт., зокрема, не підтверджено факт придбання такої кількості тари, а твердження про набуття таких у власність шляхом збирання на території району працівниками підприємства не виглядає реалістичним. 
Також суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивача щодо безпосереднього наливу пального з автоцистерни постачальника у поліетиленові пляшки невеликої ємності, оскільки згідно наданої позивачем інформації, поставка пального здійснювалась транспортним засобом з напівпричепом-цистерною KOLUMAN. Згідно технічних характеристик даного напівпричепу-цистерни, така не оснащена спеціальними пристосуваннями, які б давали можливість для розливу пального не просто у бензобаки транспортних засобів, а у поліетиленові пляшки невеликої ємності. Більше того, в технічних характеристиках такого напівпричепа-цистерни прямо зазначено, що способом зливу є самотік, що дає підстави припускати наявність великого тиску пального в зливному рукаві, що унеможливлює налив без спеціальних пристосувань у тару малого розміру.
Крім того, суд першої інстанції правильно відхилив посилання позивача на висновок експерта як на доказ у справі, оскільки такий не відповідає вимогам, встановленим ст. 101 КАС України до висновків експерта. 
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач орендує цистерну ємністю 20000 л, яка використовується для зберігання пального.
Суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивача про використання цистерни ємністю 20000 л. взятої ТОВ «Агро Радехів» в оренду у ТзОВ «АГРІ КОМ» на підставі договору оренди споруди № АК-0102/01 від 01.02.2020 лише з 10.02.2021 на підставі акта приймання-передачі від 01.02.2021, оскільки такі суперечать відомостям, зазначеним позивачем у позовній заяві та у відповіді на відзив, де чітко зазначено, що цистерна місткістю 20000 л вже була у розпорядженні підприємства станом на день поставки пального, однак не  використовувалась для зберігання пального, отриманого відповідно до акцизної накладної № 15 від 06.10.2020, так як була заповнена рідиною для очищення.
Разом з тим, доказів на підтвердження неможливості експлуатації даної цистерни суду не надано. 
Доводи апелянта про не обстеження працівниками податкового органу цистерни на предмет наявності в ній пального на момент перевірки апеляційний суд відхиляє, так як документально підтверджено факт придбання позивачем пального і  зберігання його на території підприємства у спосіб, що потребує отримання ліцензії.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем обґрунтовано встановлено порушення ТОВ «Агро Радехів» щодо зберігання пального без наявності ліцензії, а тому правомірно застосовані до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в розмірі 500000 гривень.
На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення  суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 19.12.2022.