ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 300/864/21 пров. № А/857/7934/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Кузьмича С.М.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі №300/864/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказу (головуючий суддя першої інстанції – Скільський І.І., місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – 19.04.2022),-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказу.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що УМВС України в Івано-Франківській області протиправно винесено наказ №640 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення в запас позивача з посади дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Тисменицького районного відділу УМВС в Івано-Франківській області, оскільки не враховано обставину обрання його головою Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, тобто перебування на виборній посаді та поширення на нього гарантій, передбачених Законом України «Про статус депутатів місцевих рад». Позивач зазначає, що наказом Міністерства внутрішніх справ України №1960 о/с від 29.09.2014 «По особовому складу» його, у відповідності до ст.18 Закону України «Про міліцію», ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та п.4.5 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було звільнено з посади дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Тисменицького районного відділу УМВС України в Івано-Франківській області та прикомандировано до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області із залишенням в МВС України до закінчення повноважень, а тому він не міг бути звільнений зі служби без додержання відповідних гарантій, які набув як обраний на посаду сільського голови.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №2388 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів): майора міліції ОСОБА_1 (М-058121), прикомандированого до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області №640 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів): майора міліції ОСОБА_1 (М-058121), прикомандированого до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що заява від позивача про прийняття на роботу (службу) станом на 07.11.2015 до підрозділів поліції не надходила, а вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до зазначеного Закону№580-УПІ не є обов`язком роботодавця. Відповідно звільнення в запас Збройних Сил на підставі Наказу № 2388 о/с від 06.11.2015 року, а також дубльованого наказу УМВС № 640 о/с від 06.11.2015 року про звільнення ОСОБА_1 є правомірним, а УМВС в Івано-Франківській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону «Про Національну поліцію» №580-VIII попереджений у визначеному порядку про майбутнє звільнення через скорочення штатів, в установлений пунктом 9 розділ XI строк Позивач не виявив бажання для подальшого проходження служби, не звернувся з відповідним рапортом/заявою про бажання залишитись в кадрах Національної поліції, а отже правомірно був звільнений за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 починаючи з серпня 1993 року, перебував на службі в органах внутрішніх справ України.
За результатами виборів у 2014 році, ОСОБА_1 було обрано на посаду голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, згідно рішення дев`ятнадцятої сесії шостого скликання Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 10.01.2014 року №65.
Згідно наказу МВС України від 29.09.2014 №1960 о/с «По особовому складу», відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію», керуючись пунктом 1 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та пунктом 4.5 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 75 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1 (М-058121), дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Тисменицького районного відділу Управління МВС України в Івано-Франківській області звільнено з посади та прикомандировано до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області із залишенням у кадрах МВС України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №2388 о/с «По особовому складу» згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів), зокрема, майора міліції ОСОБА_1 (М-058121), прикомандированого до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області.
На підставі вище вказаного наказу МВС України №2388 о/с «По особовому складу» від 06.11.2015, Управлінням МВС України в Івано-Франківській області 06.11.2015 прийнято наказ №640о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 (М-058121), з органів внутрішніх справ в запас відповідно до п. 64 «г» (через скорочення штатів).
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач був прикомандирований до Новоскоморохівської сільської ради із залишенням у кадрах МВС України до закінчення повноважень та не міг бути звільнений зі служби без додержання відповідних гарантій, які набув як обраний на посаду сільського голови за результатами місцевих виборів у 2014 році .
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі - Закон №280/97-ВР) на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.
Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, гарантії депутатської діяльності визначено в Законі України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 №93-IV (надалі - Закон №93-IV).
Як передбачено частиною 5 статті 12 Закону №280/97-ВР на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів місцевих рад, що визначені Законом №93-IV.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 33 Закону України №93-IV, у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.
З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.
Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Так, аналогічні вимоги містяться в статті 118 Кодексу законів про працю України, згідно якої передбачено гарантії для працівників, обраних на виборні посади, відповідно до якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Аналіз положень статті 33 Закону №93-IV, дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право депутата місцевої ради, посадових осіб місцевого самоврядування, на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади).
Проте даних норм закону відповідачами дотримано не було. Доказів зворотнього суду не надано.
Таким чином, оскільки позивач був прикомандирований до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області із залишенням у кадрах МВС України до закінчення повноважень та не міг бути звільнений зі служби без додержання відповідних гарантій, які набув як обраний на посаду сільського голови за результатами місцевих виборів у 2014 році.
Щодо посилань відповідачів на Закон України «Про національну поліцію» №580-VIII, як підставу та факт попередження позивач про майбутнє звільнення суд зазначає наступне.
Закон України «Про національну поліцію» №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) прийнято 02.07.2015, який опубліковано 06.08.2015. Вказаний закон набрав чинності 07.11.2015, а його окремі положення - 07.08.2015.
Питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ регламентовано пунктом 10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII, згідно якого працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
З системного аналізу вказаної норми слідує, що законодавчо визначено виключно дві умови для можливості звільнення зі служби працівника міліції :1) відмова від проходження служби в поліції; 2) неприйняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення.
Судом не встановлено факту відмови ОСОБА_1 , від проходження служби в поліції. Крім цього суд враховує, що позивач не міг бути прийнятий на службу до поліції до закінчення своїх повноважень як сільського голови, так як відповідно до статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за №280/97-ВР від 21.05.1997, сільський, селищний, міський голова не може бути депутатом будь-якої ради, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, в тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.
Пунктом 11 Прикінцевих та Перехідних положень вищевказаного Закону №580-VIII визначено, що не є перешкодою для звільнення працівників міліції зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону їх перебування на лікарняному чи у відпустці.
Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що положеннями Закону №580-VIII, визначено вичерпний перелік передбачених чинним законодавством України гарантій, які не поширюються на осіб, що звільняються відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону. При цьому зазначений перелік є виключним та поширеному тлумаченню не підлягає.
Водночас обмеження гарантії, передбаченої Законом України «Про місцеве самоврядування», а саме: перебування на виборній посаді, п. 11 Прикінцевих та Перехідних положень не передбачено.
Також на переконання суду факт опублікування вказаного Закону України «Про Національну поліцію» 06.08.2015 року не може свідчити про належне повідомлення позивача про його майбутнє звільнення.
Жодних доказів, які б підтверджували факт повідомлення ОСОБА_1 про його майбутнє звільнення відповідачами суду надано не було.
Враховуючи вищенаведене твердження відповідачів про повідомлення позивача про майбутнє звільнення та правомірність винесення наказів є безпідставними.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про скасування наказу Управління МВС України в Івано-Франківській області №640 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення в запас ОСОБА_1 , враховуючи те, що позивач був прикомандирований до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області із залишенням на службі в МВС України до закінчення повноважень та не міг бути звільнений зі служби без додержання відповідних гарантій, які набув як обраний на посаду сільського голови за результатами місцевих виборів, першочерговий наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №2388 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів): майора міліції ОСОБА_1 (М-058121), прикомандированого до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі №300/864/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	С. М. Кузьмич