ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 р.	Справа № 520/20230/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.12.21 року по справі № 520/20230/21
          за позовом         Підприємства об`єднання громадян "РЕМСЕРВІСПЛЮС" Громадської організації "Харківське обласне об`єднання осіб з інвалідністю "СЛОВ`ЯНСЬКА ЄДНІСТЬ"  
          до         Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України                 
          про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Підприємство об`єднання громадян "РЕМСЕРВІСПЛЮС" Громадської організації "Харківське обласне об`єднання осіб з інвалідністю "СЛОВ`ЯНСЬКА ЄДНІСТЬ"   (далі - позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України), в якому просило суд:
- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області № 00104021806 від 08.06.2021 року, винесене на підставі акту про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за березень 2021 року № 8426/20-40-18-06-08/39858356 від 17.05.2021.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року задоволено.
Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00104021806 від 08.06.2021 в загальному розмірі 91 481 грн.
Стягнуто на користь підприємства об`єднання громадян "РЕМСЕРВІСПЛЮС" громадської організації "Харківське обласне об`єднання осіб з інвалідністю "СЛОВ`ЯНСЬКА ЄДНІСТЬ" (ідентифікаційний код - 39858356) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ідентифікаційний код - 43983495) судовий збір у розмірі 2270 грн.
17.12.2021 року позивач надав до Харківського окружного адміністративного суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь 9727,20 грн. у якості судових витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2021  року заяву задоволено, стягнуто на користь підприємства об`єднання громадян "РЕМСЕРВІСПЛЮС" громадської організації "Харківське обласне об`єднання осіб з інвалідністю "СЛОВ`ЯНСЬКА ЄДНІСТЬ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України  витрати на правничу допомогу в розмірі 9727,20 грн.  
ГУ ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України не погодившись з додатковим рішенням суду подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати,  прийнявши нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що позивачем в акті виконаних робіт зазначено загальну суму понесених адвокатом витрат, через що не можливо визначити витрачений адвокатом час на виконання робіт. Також не надано доказів повної оплати за надання правничої допомоги.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст 229 КАС України,Ю фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем залучено до матеріалів справи копії: договору від 15.07.2021 року № 15-07/21 між підприємством об`єднання громадян "РЕМСЕРВІСПЛЮС" громадської організації "Харківське обласне об`єднання осіб з інвалідністю "СЛОВ`ЯНСЬКА ЄДНІСТЬ" та АО "Іваненко та партнери" в особі керуючого Іваненка Є.В.  (а.с.36-39); ордеру на надання правничої допомоги від 18.10.2021 року (а.с. 40);  акту приймання - передачі наданих послуг № 1 від 13.12.2021 (а.с. 136); детального опису робіт виконаних адвокатом (а.с. 138); платіжного доручення №1067 від 11.10.2021 року на суму 5000,00 грн. (а.с. 12).
Задовольняючи заяву позивача про стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з її обгрунтованості.
Надаючи оцінку додатковому рішенню суду, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За приписами ч.ч. 3, 4   ст. 134 КАС України   розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України     вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього Закону   визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі   ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
З вимог статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Матеріалами справи встановлено, що позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 15.07.2021 року, укладеного АО "Іваненко та партнери" в особі керуючого ОСОБА_1 та підприємством об`єднання громадян "РЕМСЕРВІСПЛЮС" громадської організації "Харківське обласне об`єднання осіб з інвалідністю "СЛОВ`ЯНСЬКА ЄДНІСТЬ".
Пунктами 2.2., 2.3., 2.4., 2.5. вказаного договору передбачено, що гонорар розраховується на основі погодинних ставок Адвокатського об`єднання у розмірі 40,00 доларів США згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленому НБУ на день виставлення акту.  Право погодинної оплати виникає з моменту закінчення виконання доручення, або частини доручення на підставі даних про витрачений час. Клієнт сплачує попередню оплату у розмірі 5000,00 грн. 
Відповідно до платіжного доручення № 1067 від 11.10.2021 року позивачем сплачено  авансовий платіж за надання юридичних послуг відповідно до договору № 15-07\21 від 15.07.21 р. в розмірі 5000,00 грн.  
З акту приймання - передачі наданих послуг  №1 від 13.12.2021, що адвокатами АО "Іваненко та партнери"  надано наступні послуги:
- складання, формування та подача до Харківського окружного адміністративного суду, позовної заяви про скасування податкового повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області № 00104021806 від 08.06.2021, винесеного на підставі акту про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за березень 2021 року № 8426/20-40-18-06-08/39858356 від 17.05.2021 (6 годин), вартість 240 дол. США; 
- складання, формування та подача до Харківського окружного адміністративного суду відповіді на відзив ГУ ДПС у Харківській області у справі № 520/20230/21 про скасування податкових повідомлень рішень ГУ ДПС у Харківській області, (3 години), вартість - 120 дол. США.
Офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ на день виставлення акту приймання-передачі наданих послуг складає: 1 долар - 27,02 грн.
Загальна вартість наданих послуг складає 9727,20 грн.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
У справі/West Alliance Limited     проти України     Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі   Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №    34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 23.04.2019 р. по справі №826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 9727,20 грн. Суд першої інстанції, вважаючи вказаний розмір витрат обгрунтованим, стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу за надання адвокатських послуг.
Надаючи оцінку наданим послугам з правничої допомоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір витрат позивача на оплату адвокатських послуг 9727,20 грн.  обгрунтований, оскільки такий розмір  є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову.
Враховуючи наведене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9727,20 грн.
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що з акту виконаних робіт не можливо визначити витрачений адвокатом час на виконання робіт, оскільки відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг № 1 від 13.12.2021, що міститься в матеріалах справи,  та детального опису робіт, виконаних адвокатом, протягом періоду з 15.07.2021 по 13.12.2021 адвокатами АО "Іваненко та партнери" належним чином надано і оформлено, а клієнтом прийнято послуги зі складання, формування та подачі до Харківського окружного адміністративного суду позовної заяви про скасування податкового повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області № 00104021806 від 08.06.2021, винесеного на підставі акту про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за березень 2021 року № 8426/20-40-18-06-08/39858356 від 17.05.2021 (6 годин), вартістю 240 дол. США та складання, формування та подачу до Харківського окружного адміністративного суду відповіді на відзив ГУ ДПС у Харківській області у справі № 520/20230/21 про скасування податкових повідомлень рішень ГУ ДПС у Харківській області, (3 години) вартістю - 120 дол. США.  
Щодо доводів апелянта про ненадання позивачем доказів повної оплати за надання правничої допомоги, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 813/481/18 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції в якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."
Колегія суддів зазначає, що   КАС України  у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в   КАС України   з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20.
Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про ненадання позивачем доказів повної оплати за надання правничої допомоги, як підставу для скасування додаткового рішення  Харківського окружного адміністративного суду з огляду на відсутність доказів оплати вказаних послуг, оскільки вони не узгоджуються з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстави для скасування додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року по справі № 520/20230/21 відсутні .
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України  залишити без задоволення.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 по справі № 520/20230/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  21.12.2022 року