П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/1049/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Шуляк Любов Анатоліївна 
Суддя-доповідач:  Боровицький О. А. 
12 грудня 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Курка О. П.  Шидловського В.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.11.2021 посадовими особами Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки за адресою: Житомирська область, смт. Брусилів, автостанція, під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку №9013868 від 15.11.2021, було проведено перевірку транспортного засобу РУТЛ-22 ПЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 ..
Власником вказаного транспортного засобу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_1 ..
Під час перевірки даного транспортного засобу встановлено, що водієм ОСОБА_2 згідно дорожнього листа від 17.11.2021 б/н та, наданого водієм, розкладу руху регулярних перевезень на період з 05.06.2019 по 14.05.2021, здійснювалося надання послуг з регулярних пасажирських перевезень по маршруту №1 "вул. Весняна-Лікарня" за відсутності на момент перевірки документів, передбачених ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме діючого на момент здійснення перевезень та перевірки розкладу руху регулярних перевезень.
За результатами перевірки транспортного засобу складено акт від 17.11.2021 №297782 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зафіксовані порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт перевезення пасажирів за приміським регулярним маршрутом без оформлених документів, перелік яких визначений ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: розклад руху регулярних перевезень.
На підставі акту перевірки 21 грудня 2021 року начальником Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки винесено постанову №309534 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Відповідно до статті 29 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Пунктом 3 Порядку №1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.
Згідно з пунктом 22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Суд зазначає, що перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, визначений статтею 39 Закону №2344-III.
Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Згідно із частиною другою 39 Закону №2344-III, документи для регулярних пасажирських перевезень:
- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Відсутність у перевізника або незабезпечення водія автобуса переліченими документами, є підставою для застосування до перевізника штрафних санкцій відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Так, під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для складання акту від 17.11.2021 стало те, що в ході перевірки транспортних засобів, які належать ОСОБА_1 , на момент перевірки були відсутні документи передбачені статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: розклад руху. З цього приводу водій, який здійснював перевезення, зауважень не зазначено, оскільки останній відмовився від дачі пояснень про причини порушень.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 №278, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за № 408/17703, затверджений Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту (далі - Порядок №278).
Згідно з пунктом 1.3 Порядку № 278 автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.
У паспорті маршруту зазначають назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування - з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 278 паспорт автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень оформлюється на строк дії договору про перевезення пасажирів між замовником послуг та перевізником.
Пунктом 4.2 Порядку № 278 передбачено, що у разі продовження строку дії договору про перевезення паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень переглядається комісією, зазначеною в пункті 2.9 розділу II цього Порядку, на відповідність умовам перевезень. За результатами перегляду комісія складає акт про можливість подальшого застосування паспорта, який підшивається до паспорта маршруту.
Відповідно до пункту 5.1 Порядку паспорт маршруту регулярних перевезень перевізника, який за результатами конкурсу не отримав права на обслуговування маршруту або з яким розірвано договір про організацію перевезень чи анульовано дозвіл на перевезення пасажирів, є нечинним.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування здійснюється ліцензованим перевізником, який визначається на конкурсних засадах. Відносини між перевізником та замовником (організатором) перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування регулюються строковим договором.
Згідно з абзацом 4 частини першої статті 1 Закону України від 06 вересня 2005 року № 2806-IV "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.
Таким чином, дозвіл на перевезення пасажирів є документом дозвільного характеру, за відсутності якого позивач не має права здійснювати господарську діяльність з надання послуг перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування.
Разом з тим, сторонами не заперечується той факт, що позивач є перевізником в розумінні статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт".
У свою чергу, умови перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, а саме, маршрут руху, розклад руху, вартість проїзду визначаються у паспорті автобусного маршруту загального користування, який розробляється перевізником і затверджується замовником (організатором) після укладення відповідного договору.
Паспорт автобусного маршруту, елементами якого є схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду, є похідним документом від договору про організацію перевезень на автобусному маршруті загального користування, що визначає умови (режим) перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, що відповідно до акту №297782 від 17.11.2021 року було здійснено перевірку транспортного засобу РУТЛ-22 ПЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 ..
Під час перевірки даного транспортного засобу встановлено, що водієм ОСОБА_2 згідно дорожнього листа від 17.11.2021 б/н та, наданого водієм, розкладу руху регулярних перевезень на період з 05.06.2019 по 14.05.2021, здійснювалося надання послуг з регулярних пасажирських перевезень по маршруту №1 "вул. Весняна-Лікарня" за відсутності на момент перевірки документів, передбачених ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме діючого на момент здійснення перевезень та перевірки розкладу руху регулярних перевезень.
Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент перевірки водієм ОСОБА_2 не здійснював перевезення, автомобіль знаходився на автостоянці автостанції, що підтверджується актом перевірки №297782 від 17.11.2021 року.
Більше того, водій ОСОБА_2 заступав на маршрут, ним було повідомлено перевіряючих осіб про вказану обставину і просив зачекати, адже ФОП ОСОБА_1 поїхав на автомобілі, на якому виконував рейс до 12 год. 30 хв. додому на обід, і розклад руху знаходився в його автомобілі.
Однак, перевіряючі особи не стали чекати позивача, ні навіть виїзду автомобіля на маршрут, склали акт перевірки, в якому вказали на відсутність розкладу руху перевезень по маршруту.
Наведені мною обставини підтверджуються копією акта перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №297782 від 17.11.2021, в якому в графі час перевірки зазначено 12 год. 40 хв., оригінал якого знаходиться у відповідача, копією рішення виконкому Брусилівської селищної ради 399 від 07.07.2021, яким затверджено розклад рух регулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом по міському автобусному маршруті загального користування №1 у смт. Брусилів «вул. Весняна-Лікарня» з додатком №1, а саме розкладом руху регулярних перевезень по вказаному маршруті, де зазначено те, що п`ятий рейс на маршруті закінчується о 12 - 20 год., а шостий рейс починається о 14:20 год.
Судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що відповідальність наступає в разі виявлення цього порушення саме під час перевезення пасажирів на маршруті, навіть акт №297782 називається «Проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом», що повністю відповідає преамбулі 4-1 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до якої автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які Уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки Дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, яка являється необґрунтованою та протиправною  в результаті чого підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315  КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою  адміністративний позов задовольнити. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову №309534 про застосування штрафу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 17000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".  

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Шидловський В.Б.