ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/9748/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 в адміністративній справі №160/9748/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом  до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якому просила:
-  визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.03.2021 №0418267-2406-0461 форми «Ф» в частині суми 12486,60 грн.;
-  визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.03.2021 №0418420-2406-0461 форми «Ф» в сумі 198,37 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.03.2021 №0418267-2406-0461 форми «Ф» в частині суми 12486,60 грн. та податкове повідомлення-рішення від 30.03.2021 №0418420-2406-0461 форми «Ф» у розмірі 198,37 грн.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та приняти нове рішення про відмову в задоволені позову в повному обсязі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому  задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, позивач є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 737,8 кв.м. та квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 62,8 кв.м.
Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.03.2021 №0418267-2406-0461 та №0418420-2406-0461, якими визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості та об?єктів житлової нерухомості за 2020 рік в розмірі 15971,22грн та 198,37 грн відповідно.
Не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень- рішень від 30.03.2021 року посилаючись на чинне рішення органу місцевого самоврядування в частині пільг для фізичних осіб. Наданих відповідно до п.266.4 ст. 266 ПК України, що відповідачем не нараховано при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення- рішення.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Стосовно питання правомірності податкового повідомлення-рішення №0418420-2406-0461, яким податковий орган визначив суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізособами, які є власниками об?єктів жилової нерухомості за 2020 рік в розмірі 198,37 грн., колегія суддів зазначає наступне. 
Так, приписами п.п.   266.1.1,   266.1.2   п.   266.1   ст.   266 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування відповідно до п.п.   266.2.1   п.   266.2   ст.   266 ПК України   є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п.п.   266.3.1   п.266.3   ст.   266 ПК України   базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Приписами п.п.   266.3.2   п.   266.3   ст.   266 ПК України визначено, що   база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
За приписами п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
В свою чергу нормами п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Згідно з ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Порядок обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, який здійснюється контролюючим органом, врегульований підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, відповідно до якого:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;
ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів а-г цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.
При цьому рішеннями Дніпровської міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» та від 06.12.2017 року № 12/27 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м. Дніпро» ставку податку встановлено у розмірі 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Крім того, визначено, що житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб - платників податку, а саме: квартира / квартири, їх частки, незалежно від їх кількості, загальна площа яких сумарно не перевищує 85 кв.м. оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нульовою ставкою.
Якщо житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб - платників податку, а саме: квартира / квартири, їх частки, незалежно від їх кількості, загальна площа яких сумарно перевищує 85 кв.м., то таке перевищення оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальних підставах.
Водночас. колегія суддів зазначає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості у 2020 році податок нараховується, виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.
База оподаткування об`єктів житлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Як вбачається з наявних в матеріалах справи з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у приватній власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт житлової нерухомості (квартира), розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 62,8 кв.м.
Так, з огляду на застосування пільги із зменшення бази оподаткування - 60 кв.м., наведена площа підлягає виключенню.
Таким чином, база оподаткування складає 2,8 кв.м. та з урахуванням рішення міської ради оподатковуються за ставкою 0%.
Основним доводом апелянта є необґрунтованість застосування судом першої інстанції рішень Дніпровської міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» та від 06.12.2017 року № 12/27 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м. Дніпро», адже цими рішеннями не встановлювались нульові ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
З цього питання суд зазначає, що приведеним вище змістом рішень органу місцевого самоврядування чітко визначено, що житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб - платників податку, а саме: квартира/квартири, їх частки, незалежно від їх кількості, загальна площа яких сумарно не перевищує 85 кв.м., оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нульовою ставкою.
Якщо житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб - платників податку, а саме: квартира/квартири, їх частки, незалежно від їх кількості, загальна площа яких сумарно перевищує 85 кв.м., то таке перевищення оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальних підставах.
Тобто, саме сумарне перевищення загальної площі об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності особи, - 85 кв.м. оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Згідно з підпунктом 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 цього Кодексу пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Тобто, орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями із встановлення пільг, залежно від майна, яка є об`єктом оподаткування.
Водночас база оподаткування (загальна площа об?єкта/об?єктів нерухомості. В тому числі іх частки) рішенням органів місцевого самоврядування змінюватись не може.
При цьому колегія суддів зазначає, що  оскільки загальна площа об`єктів оподаткування, які належать позивачу, в тому числі і об?єкт нерухомості розташований за адресою : АДРЕСА_1 , площею 737, 8 кв.м., перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту, тому з урахуванням приписів підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України не застосовуються до позивача, а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 30.03.2021 року № 0418420-2406-0461 є правомірним та скасуванню не підлягає.
Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 30.03.2020 року № 0418267-2406-0461 колегія суддів зазначає наступне.
Згідно пп.266.5.1. п. 266.5. ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в м. Дніпропетровську встановлено рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 №7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».
Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік на території м.Дніпра визначені рішенням Дніпропетровської міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», їх конкретизовано у додатку №1 до вказаного рішення в залежності від зони розташування та типу призначення нерухомості.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є фізичною особою - підприємцем, серед видів діяльності за КВЕД є освіта у сфері спорту та відпочинку (Код КВЕД 85.51) та діяльність фітнес – центрів (93.13), в зв`язку з чим вона використовує об`єкт нерухомості розташований Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.02.2019 №156187918 нежитлове приміщення за адресою: м.Дніпро, вул. Щербини (М.Міхновського), 10Д (площа 737,8 кв.м) має спортивно - оздоровче призначення, яке введено в експлуатацію за кодом класифікації будівель ДК 018-200 « 1265.9» - зали спортивні інші, про що зазначено в декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 16.04.2014 №ДП 142141060081.
Згідно п.4.4. ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м.Дніпра на 2020 рік деталізовано у додатку №1 до рішення Дніпропетровської міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».
Згідно з вказаним рішенням ставка податку визначається в залежності від зони розташування та типу призначення нерухомості.
В розглядаємому випадку, спірне нежитлове приміщення за адресою: м.Дніпро, вул. Щербини (М.Міхновського), 10Д, площа 737,8 кв.м (враховуючи зони, які містяться у примітці 1 до додатку №1 рішення від 06.12.2017 №12/27), розташована у II зоні та оподатковуються за ставкою 0,100.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи відповідачем при обрахунку суми податкового зобов`язання в даному випадку було застосовано до об`єкту оподаткування максимальну ставку 0, 500.
При цьому питання правильності застосування до об`єкту оподаткування ставки податку було вирішено також в адміністративній справі № 160/12401/20, а саме зазначено, що для будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Щербини (М.Міхновського), 10Д, площа 737,8 кв.м, згідно з рішеннями Дніпровської міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», відповідно до визначення зони розташування, яке міститься у примітці 1 додатку №1, об?єкт нерухомості знаходиться у ІІ зоні, при цьому призначення  майна  - “Зали спортивні інші”, тому застосовується ставка оподаткування « 0,100», а не «0,500».
Вказане судове рішення набрало законної сили 12.01.2021 року та відповідно до приписів ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 30.03.2020 року № 0418267-2406-0461 в частині визначення зобов`язання за 2020 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за адресою: м.Дніпро, вул. Щербини (М.Міхновського), 10Д, площею 737,8 кв.м.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Приписами ч.2 ст. 317 КАС України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, з урахуванням вищевикладеного, доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 0418420-2406-0461 форми «Ф» в сумі 198,37 грн прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС  у Дніпропетровській області – задовольнити частково. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 в адміністративній справі №160/9748/21  - скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 0418420-2406-0461 форми «Ф» в сумі 198,37 гривень та в цій частині прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 в адміністративній справі №160/9748/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.   

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко