СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року                                м. Харків                        Справа № 922/3732/20  
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя: судді:	Зубченко І.В. (доповідач), Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.   	
при секретарі судового засідання:	 Романенко С.А.	
представники учасників справи:	не з`явилися	
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 	   Заступника керівника Харківської обласної прокуратури, м.Харків, (вх.№278 Х/3 від 28.01.2022р.) в інтересах держави в особі:  1.Малоданилівської селищної ради Харківської області, смт.Мала Данилівка Харківської області;  2.Харківської обласної державної адміністрації, м.Харків	
на рішення  господарського суду	 Харківської області	
ухвалене 	26.01.2021р. (повний текст складено та підписано 03.02.2021р. у м.Харкові)	
у справі	№922/3732/20 (суддя Аріт К.В.)	
за позовом 	Фізичної особи-підприємця Куцина Андрія Васильовича, м.Харків	
до 	Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, м.Дергачі Харківської області	
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:	    1.Малоданилівської селищної ради Харківської області, смт.Мала Данилівка Харківської області;  2.Харківської обласної державної адміністрації, м.Харків	
про 	визнання права користування	

В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець Куцин Андрій Васильович, м.Харків, позивач, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, м.Дергачі Харківської області, про визнання права користування на умовах оренди (у тому числі права на оформлення технічної документації із землеустрою) земельною ділянкою площею 0,6319га для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, за межами населеного пункту.
Рішенням господарського суду Харківської області від 26.01.2021р. (повний текст складено та підписано 03.02.2021р.) у справі №922/3732/20 позов задоволено повністю. 
Не погодившись із зазначеним рішенням, Заступник керівника Харківської обласної прокуратури, м.Харків, який не брав участі в розгляді справи в суді першої інстанції, в інтересах держави в особі: 1.Малоданилівської селищної ради Харківської області, смт.Мала Данилівка Харківської області, 2.Харківської обласної державної адміністрації, м.Харків, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з резолютивною частиною якої, зокрема, просить:
- залучити до участі у справі Харківську обласну державну адміністрацію та Малоданилівську селищну раду Харківської області у якості третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору;
- поновити строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи №922/3732/20 у якості доказів документи, які додані до апеляційної скарги. Клопотання мотивоване тим, що Харківська обласна прокуратура не брала участі у судовому розгляді в суді першої інстанції та не могла з об`єктивних причин подати до суду долучені до апеляційної скарги документи;
- скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2021р. у справі №922/3732/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
На переконання прокурора, оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст.ст.641, 654 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), ст.ст.12, 17, 116, 122, 125, 134 Земельного кодексу України (далі – ЗК України)) та процесуального права (ст.ст.76-79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)), при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. В якості підстав для скасування рішення суду першої інстанції прокурор називає наступні:
- хибним є висновок господарського суду Харківської області про те, що після викупу позивачем частини орендованої земельної ділянки умови договору оренди продовжують автоматично поширюватися на земельну ділянку площею, що залишилася;
- об`єкт оренди – земельна ділянка площею 0,6319га з кадастровим номером 6322055900:10:000:0021 перестала існувати як об`єкт цивільних прав до звернення позивача з розглядуваним позовом до суду, що взагалі виключає поширення на неї умов договору від 06.09.2002р. та свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог;
- оскаржуване рішення суду стало підставою для розробки Фізичною особою-підприємцем Куциним Андрієм Васильовичем у 2021р. нової технічної документації із землеустрою та її затвердження рішенням Малоданилівської селищної ради, формування на цій підставі нової земельної ділянки з кадастровим номером 6322083000:04:002:0905 та реєстрації на неї права користування всупереч положень чинного земельного законодавства. Договір оренди відповідної земельної ділянки не укладено;
- положення ст.ст.124, 134 ЗК України прямо пов`язують надання земельної ділянки на позаконкурентних засадах з розташуванням на цій земельній ділянці певної будівлі чи споруди, проте позивачем не надано, а судом не досліджено жодних доказів, які підтверджують розташування належного позивачу нерухомого майна на земельній ділянці площею 0,6319га рекреаційного призначення;
- судом задоволено позов за відсутності волевиявлення органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та не надано належної оцінки способу захисту, обраному позивачем;
- судом першої інстанції, у порушення вимог процесуального законодавства, не вирішено питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи. Встановивши, що позивачем пред`явлено позов не до всіх належних відповідачів, суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позовних вимог, у тому числі і з цих підстав, оскільки висновки суду по суті вирішення спору мають бути зроблені за належного суб`єктного складу;
- протягом 2005р.-2020р. позивач не звертався до уповноважених органів, не підтвердив факт оспорення ними своїх прав, а звернувся до суду з вимогою про визнання права користування земельною ділянкою, навіть не отримавши відмови уповноваженого органу, іншими словами, за відсутності предмету спору;
- враховуючи задоволення позову в частині визнання «у тому числі права на оформлення технічної документації із землеустрою», господарський суд своїм рішенням не лише підмінив рішення відповідного уповноваженого органу, який надає відповідний дозвіл, але і розглянув позовні вимоги, які не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства;
- позивачем у даному випадку пропущено строк позовної давності на звернення до суду, оскільки позивач ще з 2005р. знав про порушення своїх прав, які, на його думку, полягають у невизнанні за ним права користування земельною ділянкою площею 0,6319га.
У силу ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Статтею 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Частинами 3 та 4 ст.53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Тобто, у даному випадку прокурор подає апеляційну скаргу як орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ст.53 ГПК України), зокрема, держави - особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки (ч.1 ст.254 ГПК України).
При цьому прокурор у поданій скарзі має обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду, а також зазначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У свою чергу, суд має перевірити дотримання прокурором вимог ч. 4 ст. 53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".
Обґрунтовуючи наявність підстав для представництва Харківською обласною прокуратурою в суді інтересів держави в особі Малоданилівської селищної ради Харківської області та Харківської обласної державної адміністрації, прокурор зазначив наступне. Повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення належали Харківській обласній державній адміністрації, а станом на момент подання апеляційної скарги - Малоданилівській селищній раді. Відтак, останні є органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Підставою представництва прокуратурою в суді інтересів держави у даному випадку є наявність порушення державних інтересів у сфері земельних відносин, яке виявилось у визнанні права користування земельною ділянкою за відсутності волевиявлення її власника та уповноваженого розпорядника. 
Внаслідок цього унеможливлюється реалізація державної політики, спрямованої на регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Отже, у даному випадку прокурор звертається до суду не лише в інтересах держави в особі уповноважених органів, але й в інтересах Малоданилівської територіальної громади, усупереч інтересам якої діяли вказані органи виконавчої влади та місцевого самоврядування, на легітимність і добросовісність дій яких розраховує громада, оскільки прийняття оскаржуваного рішення позбавляє останню наданих їй Конституцією та законами України правомочностей власника землі.
Визнання права користування земельною ділянкою на підставі оскаржуваного судового рішення порушує визначений законодавством порядок набуття права власності на земельні ділянки комунальної форми власності та фактично нівелює роль цілої системи органів державної влади та місцевого самоврядування, які на підставі вимог закону здійснюють повноваження у цій сфері. 
Таким чином, оскарження рішення суду першої інстанції спрямоване на дотримання принципу верховенства права, закріпленого у ст.8 Конституції України, задоволення суспільної потреби у відновленні законності, оскільки правовідносини, пов`язані з попередженням незаконного вибуття земель із державної та комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес.
У порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» до звернення до суду із апеляційною скаргою обласною прокуратурою повідомлено Харківську обласну державну адміністрацію листом №15/1-1683вих-21 від 21.09.2021р. та Малоданилівську селищну раду Харківської області листом №15/1-1382вих-21від 27.07.2021р.
З відповідей Харківської обласної державної адміністрації №05-51/1075 від 06.10.2021р. та Малоданилівської селищної ради №02-20/2264 від 05.08.2021р. вбачається, що зазначені суб`єкти владних повноважень з апеляційними скаргами на рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2021р. у справі №922/3732/20 не звертались.
З огляду на це, обласною прокуратурою повідомлено Харківську обласну державну адміністрацію листом №15/1-109вих-22 від 20.01.2022р. та Малоданилівську селищну раду Харківської області листом №15/1-110вих-22 від 20.01.2022р. про намір звернутися до суду з апеляційною скаргою.
Отже, до моменту звернення до суду прокурор звернувся до відповідних уповноважених органів із запитами про надання інформації та додаткових документів. Крім того, прокурором попередньо повідомлено останніх, у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», про намір звернення з апеляційною скаргою. Таким чином, прокурором надано зазначеним суб`єктам владних повноважень можливість протягом розумного строку відреагувати на вказані порушення.
Таким чином, за висновками суду апеляційної інстанції, при бездіяльності органів, до компетенції яких віднесено відповідні повноваження, прокурором доведена наявність визначених ст.23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення до суду з апеляційною скаргою.    
Для розгляду апеляційної скарги згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2022р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота  Л.Ф.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2022р. витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3732/20, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.
04.02.2022р. на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №922/3732/20.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2022р. поновлено Заступнику керівника Харківської обласної прокуратури пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2021р. (повний текст складено та підписано 03.02.2021р.) у справі №922/3732/20 та відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою. Названою ухвалою, разом з іншим, зобов`язано Фізичну особу-підприємця Куцина Андрія Васильовича, Дергачівську районну державну адміністрацію Харківської області, Харківську обласну державну адміністрацію та Малоданилівську селищну раду Харківської області у строк до 24.02.2022р. включно надати до суду відзиви на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання скаржнику.
Разом з тим, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022р. на території України діє режим воєнного стану. Враховуючи наведене та приписи ст.3 Конституції України (якою унормовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю), а також з урахуванням активних військових дій та їх загрози у м.Харкові, з міркувань безпеки, обмежено доступ до певних матеріалів справ, що вплинуло на строки призначення апеляційної скарги до розгляду та тривалість її розгляд загалом.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.07.2022р. призначив апеляційну скаргу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 01.09.2022р. Названою ухвалою, разом з іншим, звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду питання про поновлення процесуального строку для вчинення відповідних процесуальних дій, зокрема подання відзивів на апеляційну скаргу, у порядку ст.119 ГПК України за вмотивованим клопотанням учасника справи. Проте учасники справи відповідною можливістю на подання відзивів не скористались.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2022р. задоволено отримані через систему «Електронний суд» клопотання Харківської обласної прокуратури про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представників.
У судовому засіданні 01.09.2022р., проведеному у режимі відеоконференції, за участі прокурора, задоволено клопотання Заступника керівника Харківської обласної прокуратури про залучення третіх осіб до участі у справі. Залучено до участі у справі №922/3732/20 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Малоданилівську селищну раду Харківської області (третя особа-1) та Харківську обласну державну адміністрацію (третя особа-2). Оголошено в судовому засіданні у справі №922/3732/20 перерву до 19.10.2022р. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2022р. задоволено отримане через систему «Електронний суд» клопотання Харківської обласної прокуратури про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представника.
У судове засідання 19.10.2022р. представники учасників справи не з`явились. 30.08.2022р. на електронну адресу суду надійшло клопотання Харківської обласної державної адміністрації (з накладенням кваліфікованого електронного підпису) про розгляд справи №922/3732/20 без участі представника, за змістом якого Харківська обласна державна адміністрація, разом з іншим, зазначила, що підтримує апеляційну скаргу прокурора у повному обсязі та вважає її такою, що підлягає задоволенню з підстав, викладених у ній. Від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання (з накладенням кваліфікованого електронного підпису) про відкладення розгляду справи на іншу дату з огляду на перебування представника в іншому судовому засіданні. Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області та Малоданилівська селищна рада Харківської області про наявність поважних причин неявки повноважних представників суд не повідомили, належне повідомлення останніх про дату, час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи. При цьому нестале Інтернет з`єднання призвело до неможливості проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку, про що складено акт Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022р. №12-33/158.
Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Судом враховано принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
Керуючись наведеними приписами законодавства, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана судом обов`язковою, приймаючи до уваги, що Фізична особа-підприємець Куцин Андрій Васильович не був обмежений у праві подання відзиву на апеляційну скаргу (чого протягом тривалого розгляду справи здійснено не було) та у праві забезпечення явки іншого повноважного представника у судові засідання (01.09.2022р. та 19.10.2022р.), судова колегія визнала за можливе розглянути справу №922/3732/20 за відсутністю представників учасників справи та, як наслідок, відмовила у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).
Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації не здійснювався, складено протокол.
У судовому засіданні 19.10.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Справа розглянута судом у розумний строк.
Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як установлено господарським судом Харківської області та вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації «Про передачу земельної ділянки в оренду приватному підприємцю Куцину А.В.» №260 від 26.07.2004р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватному підприємцю Куцину А.В. та постановлено передати приватному підприємцю Куцину А.В. в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 1,8014га, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту, для розташування оздоровчої воднолижної бази.
На підставі вищевказаного розпорядження між Дергачівською районною державною адміністрацією (далі – орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Куциним Андрієм Васильовичем був укладений договір оренди землі б/н від 03.09.2004р. 
За умовами п.2 названого договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,8014га.
Договір укладено на 49 років (п.8 договору). 
Договір оренди земельної ділянки зареєстрований в Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.09.2004р. за №18.
За актом приймання-передачі від 06.09.2004р. земельна ділянка загальною площею 1,8014га, яка розміщена на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту, була передана в користування на умовах оренди Фізичній особі-підприємцю Куцину А.В. для розташування оздоровчої воднолижної бази. 
Вищевказана земельна ділянки площею 1,8014га у подальшому була поділена на дві окремих земельних ділянки, одна з яких - земельна ділянка площею 1,1695га.
Остання (земельна ділянка площею 1,1695га) була викуплена Фізичною особою-підприємцем Куциним А.В., на неї отримано державний акт на право власності на земельну ділянку від 07.06.2005р., серія ЯА №453656, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №484.
Зазначені обставини, разом з іншим, підтверджуються розпорядженням голови Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №97 від 05.03.2005р. та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.03.2005р., який посвідчений нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., зареєстрований в реєстрі за №228. Сформованій земельній ділянці площею 1,1695га присвоєно кадастровий номер 6322055900:10:000:0019.
Отже, земельна ділянка площею 1,8014га, яка перебувала в оренді позивача на підставі договору від 03.09.2004р., була поділена на два окремих об`єкта цивільних прав - земельну ділянку площею 1,1695га (кадастровий номер 6322055900:10:000:0019) та земельну ділянку площею 0,6319га (кадастровий номер 6322055900.10.000.0021). 
При цьому остання (земельна ділянка площею 0,6319га) виникла як об`єкт цивільних прав та обов`язків 08.06.2005р., про що свідчить довідка Дергачівського районного відділу земельних ресурсів про присвоєння кадастрового номера названій земельній ділянці. На вказану земельну ділянку площею 0,6319га була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєний кадастровий номер 6322055900.10.000.0021, про що зроблено запис у книзі реєстрації за №3-1093 від 08.06.2005р.
Оскільки у зв`язку зі зменшенням площі земельної ділянки договір від 03.09.2004р. не припинив свою дію та продовжує діяти, а його умови продовжують поширюватися на зменшену земельну ділянку площею 0,6319га, кадастровий номер 6322055900.10.000.0021,  Фізична особа-підприємець Куцин А.В. стверджує, що має право користування вказаною земельною ділянкою на умовах оренди, однак дане право не визнається відповідачем. 
На підтвердження вжиття позивачем заходів для формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру до матеріалів справи, окрім тих, на які міститься посилання вище, долучені наступні документи: 
- додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за №18 від 06.09.2004р.; 
- лист Харківського головного відділення Акціонерного товариства «Скай Банк» №1/10 від 05.10.2020р. про проведені платежі по сплаті за оренду землі згідно договору оренди землі від 03.09.2004р. за період з 01.01.2017р. по 30.09.2020р.; 
- реєстр від 05.10.2020р. розрахункових документів Фізичної особи-підприємця Куцина А.В. щодо сплати за оренду землі; 
- копія листа Дергачівської районної державної адміністрації про надання дозволу на укладання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №18 від 03.09.2004р.;
- розпорядження про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення суб`єкту підприємницької діяльності Куцину А.В. №97 від 05.03.2005р.;
- креслення контурів угідь для проекту землеустрою;
- технічне завдання на виконання робіт щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документації, що посвідчує право оренди на земельну ділянку, від 21.06.2005р.;
- довідка Дергачівського районного відділу земельних ресурсів про присвоєння кадастрового номера;
- схема розташування земельної ділянки СПДФО;
- кадастровий план;
- каталог координат кутів зовнішніх меж землекористування;
- експлікація земель форми 6-зем;
- план встановлених меж;
- акт встановлення та погодження меж земельної ділянки від 22.06.2005р.;
- висновок від 23.06.2005р. про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та підготовки документів, для складання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки СПД-ФО ОСОБА_1 для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, розташованої на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.
Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, зазначає наступне.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. 
У контексті приписів ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частинами 2, 3 ст.125 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) унормовано, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Згідно з ч.2 ст.126 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.
У контексті приписів ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Враховуючи вищевикладені положення законодавства, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки від 03.09.2004р. виникло право Фізичної особи-підприємця Куцина А.В. на користування земельною ділянкою площею 1,8014га на умовах оренди. При цьому датою виникнення такого права користування є 06.09.2004р. (дата реєстрації договору оренди в Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»).
Відповідно до п.8 договору оренди останній укладено на строк 49 років. За таких обставин право користування земельною ділянкою площею 1,8014га у позивача виникло 06.09.2004р., а строк дії цього права користування становив до 06.09.2053р.
Як зазначалося вище за текстом постанови, земельна ділянка площею 1,8014га, яка перебувала в оренді Фізичної особи-підприємця Куцина А.В. на підставі договору від 03.09.2004р., була поділена на два окремих об`єкта цивільних прав, а саме: земельну ділянку площею 1,1695га (кадастровий номер 6322055900:10:000:0019) та земельну ділянку площею 0,6319га (кадастровий номер 6322055900.10.000.0021). 
Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Як убачається з матеріалів справи, Фізичною особою-підприємцем Куциним  А.В. була замовлена, розроблена та отримана технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка погоджена висновком Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 23.06.2005р. Названа технічна документація визначає місцезнаходження нової земельної ділянки площею 0,6319га та встановлює її межі. 
До матеріалів справи, разом з іншим, долучений акт встановлення та погодження меж земельної ділянки від 22.06.2005р., план встановлення меж, каталог координат кутів зовнішніх меж землекористування, схема розташування земельної ділянки СПД-ФО ОСОБА_1 на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району.
Отже, земельна ділянка площею 0,6319га має чітко визначені місцезнаходження та межі.
Згідно з довідкою Дергачівського районного відділу земельних ресурсів земельній ділянці, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту, загальною площею 0,6319га було присвоєно кадастровий номер 6322055900.10.000.0021, запис в книзі реєстрації №3-1093 від 08.06.2005р. Тобто, земельна ділянка площею 0,6319га, кадастровий номер 6322055900.10.000.0021, виникла як об`єкт цивільних прав та обов`язків 08.06.2005р.
Враховуючи вищевикладене, вірним є висновок господарського суду Харківської області про те, що починаючи з 08.06.2005р. істотна умова договору оренди від 03.09.2004р. щодо об`єкту оренди (земельної ділянки) після поділу земельної ділянки площею 1,8014га лише змінилася в частині меж та площі земельної ділянки. Інші істотні умови договору залишилися без змін. Тому умови договору оренди продовжують поширюватися на земельну ділянку площею 0,6319га, кадастровий номер 6322055900.10.000.0021. 
При цьому твердження апелянта про втручання у виключні повноваження органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є безпідставними, оскільки суд лише визнає право користування.
У контексті приписів ч.1 ст.651 ЦК України, яка кореспондується із приписами ч.1 ст.188 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналіз ст.141 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), ч.ч.1-3 ст.31 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) та умов пунктів 36-39 договору оренди від 03.09.2004р. дає підстави дійти до висновку, що зменшення площі земельної ділянки не є в даному випадку автоматичною підставою для розірвання або припинення дії договору оренди від 03.09.2004р. Матеріали справи не містять доказів припинення договору оренди чи його розірвання з інших підстав (домовленість сторін, рішення суду, тощо). Отже, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що договір оренди від 03.09.2004р. є діючим відносно земельної ділянки зі зменшеною площею, право користування такою земельною ділянкою продовжує існувати.
При цьому позивачем сплачується орендна плата і вона відповідачем приймається, про що свідчать матеріали справи. Відповідач одночасно не визнаючи право користування позивача за спірним договором, приймає та зараховує орендну плату за спірним договором на зменшену земельну ділянку.
Так, виконання зобов`язань позивачем за договором оренди землі підтверджується реєстром розрахункових документів по Фізичній особі-підприємцю Куцину А.В. за період 01.01.2017р. по 30.09.2020р., наданим Акціонерним товариством «СКАЙ БАНК» №30-8/18-858 від 05.10.2020р., з якого убачається щомісячна сплата позивачем орендної плати. Зазначене додатково свідчить про те, що взаємні зобов`язання сторін за існуючим договором оренди землі не припинились та продовжують виконуватися. 
Фізичною особою-підприємцем Куциним А.В. до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області направлено лист від 12.10.2020р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, розташованої на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.
16.10.2020р. позивача викликали до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, де він був повідомлений в усній формі про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, з посиланням на те, що письмова відповідь буде направлена у місячний строк на адресу заявника. Відмова в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою підтверджена відповідачем.
Зазначеним спростовуються твердження прокурора про те, що позивач не звертався до уповноважених органів, не підтвердив факт оспорення ними своїх прав, а звернувся до суду з вимогою про визнання права користування земельною ділянкою, не отримавши відмови уповноваженого органу.
Більше того, зазначені обставини спростовують твердження прокурора про те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду. Так, прокурором не надано доказів обізнаності позивача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою раніше 16.10.2020р., а саме з 2005р., як наголошує прокурор. У свою чергу, матеріали справи містять висновок Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 23.06.2005р. про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та підготовки документів, для складання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки СПД-ФО ОСОБА_1 для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, розташованої на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.
Через відмову орендодавця у наданні дозволу на розроблення відповідного проекту землеустрою у позивача відсутня можливість зареєструвати земельну ділянку, що, у свою чергу, свідчить про порушення права орендаря на користування земельною ділянкою.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.
У контексті приписів ст.22 Закону України «Про землеустрій» землеустрій здійснюється на підставі:  рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень.
Право на оформлення документації із землеустрою є складовою права користування земельної ділянкою та похідним від такого права, тому в разі визнання судом права користування земельною ділянкою позивач автоматично набуде і право на оформлення документації із землеустрою. З огляду на те, що позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, способом захисту майнових права позивача є звернення до суду із цим позовом з метою отримання судового рішення, на підставі якого буде розроблена технічна документація із землеустрою.
Водночас відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно.
Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак, і «майном». До таких активів може відноситися право оренди (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ятрідіс проти Греції»). У справі «Меллахер та Інші проти Австрії» Європейський суд з прав людини вказав, що право на укладення договору оренди є частиною права власності (право володіння та користування), і тому дане право є одним із аспектів права власності.
Також відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.
Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань (сподівань)» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Тобто, наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту». 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" зазначено, що «правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. 
З наведеного вбачається, що, по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. 
Перший протокол Конвенції ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р. і з огляду на приписи ч.1 ст.9 Конституції України, Закону України «Про міжнародні договори України» застосовується національними судами України як частина національного законодавства.
При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу до неї, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини, яка згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.
У практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Вєренцов проти України», «Щокін проти України», «Сєрков проти України», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Булвес АД проти Болгарії», «Трегубенко проти України») напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям одночасно.
Якщо хоча б одного критерію із перелічених не було додержано, то Європейський суд з прав людини констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу Конвенції.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.
Східний апеляційний господарський суд враховує, що розглядуваний спір необхідно вирішувати з урахуванням наведених положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу до цієї Конвенції та практики Європейського суду з прав людини. 
Як вірно зазначив господарський суд Харківської області, позивач мав усі підстави вважати, що договір оренди землі є дійсним та розраховувати на певний стан речей, зокрема, подальшу реєстрацію іншого речового права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, невизнання за позивачем права користування земельною ділянкою за таких обставин об`єктивно становить втручання в право позивача на оренду земельної ділянки, оскільки такі дії відповідача фактично анулюють юридичну підставу для отримання земельної ділянки в оренду.
При цьому непропорційні заходи втручання у розглядуваному випадку можуть переважити будь-яку реальну чи презюмовану користь, яку має для загальних інтересів застосування принципу перевищення повноважень.
За висновками суду апеляційної інстанції, відмова у задоволенні позовних вимог призведе до порушення прав Фізичної особи-підприємця Куцина А.В., гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Першого протоколу до цієї Конвенції, на мирне володіння спірним майном (на умовах оренди).
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та висновки суду, приймаючи до уваги наявність діючого договору оренди землі та правомірні очікування Фізичної особи-підприємця Куцина А.В., господарський суд Харківської області дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність правових підстав для їх задоволення.
Разом з тим, судова колегія зазначає наступне. Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи, до складу яких, згідно з ч.1 ст.41 ГПК України, у справах позовного провадження відносяться сторони та треті особи.
Існування статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у господарському процесі покликане забезпечити дотримання права на справедливий суд тих осіб, які не є позивачем чи відповідачем, однак рішення суду може вплинути на їх права чи обов`язки. Такий статус закріплено у статті 50 ГПК України.
Відповідно до ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.
Саме на суд покладено обов`язок визначити суб`єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі.
Предметом спору у розглядуваній справі є вимоги Фізичної особи-підприємця Куцина А.В. про визнання права користування на умовах оренди (у тому числі права на оформлення технічної документації із землеустрою) земельною ділянкою площею 0,6319га для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, за межами населеного пункту.
Враховуючи те, що спірні правовідносини у даному випадку є триваючими, разом зі змінами в земельному законодавстві неодноразово змінювались і органи, уповноважені здійснювати розпорядження земельними ділянками даної категорії. Станом на момент укладання договору оренди землі №18 від 03.09.2004р. та формування 08.06.2005р. зменшеної земельної ділянки площею 0,6319га, розпорядником цих земель була Дергачівська районна державна адміністрація на підставі ст.ст.123-125 та п.12 розділу X ЗК України. З 01.01.2013р. та станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення місцевого господарського суду власником і розпорядником спірної земельної ділянки площею 0,6319га, яка розташована за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради, була Харківська обласна державна адміністрація. Разом з тим, з 27.05.2021р.   розпорядникам спірної земельної ділянки стала Малоданилівська селищна рада Харківської області.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що рішення у справі №922/3732/20 може плинути на права і обов`язки Малоданилівської селищної ради Харківської області та Харківської обласної державної адміністрації,   колегія суддів ухвалою від 01.09.2022р. залучила Малоданилівську селищну раду Харківської області та Харківську обласну державну адміністрацію до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
У свою чергу, у контексті приписів п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому відповідно до п.4 ч.3 названої статті порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Враховуючи встановлені вище обставини справи та положення законодавства, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення господарського суду Харківської області від  26.01.2021р. (повний текст складено та підписано 03.02.2021р.) у справі №922/3732/20 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог. У контексті приписів ст.129 ГПК України судовий збір за подання позовної заяви покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи Заступника керівника Харківської обласної прокуратури, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, як такі, що спростовані викладеними вище висновками суду та не заперечують наявності правових підстав для задоволення позовних вимог. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора, що за змістом ст.129 ГПК України має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури, м.Харків, в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради Харківської області, смт.Мала Данилівка Харківської області, та Харківської обласної державної адміністрації, м.Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2021р. (повний текст складено та підписано 03.02.2021р.) у справі №922/3732/20 – залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2021р. (повний текст складено та підписано 03.02.2021р.) у справі №922/3732/20 – скасувати.
Прийняти нове рішення.
Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Куцина Андрія Васильовича, м.Харків, задовольнити повністю.
Визнати за Фізичною особою-підприємцем Куциним Андрієм Васильовичем ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.03.1997р.; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право користування на умовах оренди (у тому числі право на оформлення технічної документації із землеустрою) земельною ділянкою площею 0,6319га для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, за межами населеного пункту.   
Стягнути з Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (62300, Харківська обл., Дергачівський р-н, м.Дергачі, м-н Перемоги, буд.5А; код ЄДРПОУ 24129939) на користь Фізичної особи-підприємця Куцина Андрія Васильовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.03.1997р.; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2.102,00грн.
Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 19.10.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 27.10.2022р. 

Головуючий суддя                                                                    І.В. Зубченко

Суддя                                                                                           О.О. Радіонова  

Суддя                                                                                           Л.Ф. Чернота