ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року 
м. Київ

справа № 640/21192/21
адміністративне провадження № К/990/20747/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів: Соколова В.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши у попередньому судовому засідання як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 640/21192/21
за позовом ОСОБА_1 
до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури 
про визнання протиправним та скасування рішення,
за касаційною скаргою Вищої кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року, прийняте у складі головуючого судді Мазур А.С.
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Іваненко Т.В., суддів: Граб Л.С., Сторчака В.Ю., 
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У липні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури (далі - відповідач, ВКДКА), у якому просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 01 липня 2021 року про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області (далі - КДКА Луганської області) від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту;
1.2. визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 01 липня 2021 року про відмову у відводі голови ВКДКА Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. на рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту;
1.3. визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 01 липня 2021 року про відмову у відводі Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. на рішення КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту;
1.4. визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 01 липня 2021 року про поновлення заступнику голови Ради адвокатів України Кухарю О.І. строку оскарження рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту;
1.5. визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 01 липня 2021 року про поновлення заступнику голови Ради адвокатів України Кухарю О.І. строку оскарження рішення КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.
2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується зі спірними рішеннями, оскільки заступник Голови Ради адвокатів України Кухар О.І. в силу вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) не може бути суб`єктом оскарження рішення КДКА Луганської області, що свідчить про те, що рішення ВКДКА прийнято за наслідками такої скарги є протиправним та прийнятим поза межами повноважень органу. Також, позивач вважає, що ВКДКА не вживалися дії для забезпечення справедливості слухання скарг представника позивача та протиправно не задоволено заяву про відвід Вилкова С.В. , який був очевидно упередженим щодо військових прокурорів, зокрема позивача та його колег, які отримали статус адвоката. Крім того, позивач наполягав на тому, що ним подано всі документи, передбачені Порядком допуску до складання кваліфікаційного іспиту та методика оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні від 17 грудня 2013 року №20, що стало підставою для прийняття КДКА Луганської області рішення про допуск позивача до складання іспиту та видачі свідоцтва.
3. Заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві на позовну заяву відповідач наполягав на тому, що на підставі виявлених порушень, відповідачем було прийнято законне та обґрунтоване рішення. 
4. У відповіді на відзив, позивач зазначив, що регламентом ВКДКА закріплено вичерпний перелік підстав для звернення посадових осіб Ради адвокатів України із скаргами до ВКДКА, до яких не відносяться підстави, що мають місце у спірних правовідносинах.
5. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наполягав, що Кухар О.І. як посадова особа органу адвокатського самоврядування правомірно звернувся до ВКДКА із скаргою.
ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи
6. 06 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до КДКА Луганської області із заявою про допуск до складання кваліфікаційного іспиту для отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
7. 09 вересня 2019 року рішенням КДКА Луганської області допущено ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю.
8. Рішенням КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року №65 вирішено затвердити результати складання кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1 та видати йому свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту.
9. 15 травня 2020 року Радою адвокатів Волинської області видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1236.   
10. Розпорядженням Голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України Ізовітової Л.П. від 27 травня 2020 року № 85 створено робочу групу по вивченню питань, порушених у скаргах окремих адвокатів щодо недотримання процедури допуску та складання кваліфікаційного іспиту, процесу проходження стажування та видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, зокрема, ОСОБА_1 , з метою проведення відповідної перевірки на наявність порушень.
10.1. Пунктом 3 цього розпорядження вирішено звернутися до ВКДКА щодо надання оцінки питанням, порушеним у скаргах окремих адвокатів, стосовно дотримання процедури допуску та складання кваліфікаційного іспиту, зокрема, позивачем.
11. 11 червня 2020 року до ВКДКА надійшла скарга голови Робочої групи, заступника голови Ради адвокатів України Кухаря О.І. на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту.
12. Листом від 12 червня 2020 року № 2701 головою ВКДКА Вилковим С.В. на підставі пункту 3.39 Регламенту ВКДКА порушено питання щодо направлення КДКА Луганської області матеріалів кваліфікаційної справи відносно ОСОБА_1 .
13. Рішенням ВКДКА від 01 липня 2021 року № VІ-006/2021 скаргу голови Робочої групи, заступника голови Ради адвокатів України Кухаря О.І. задоволено частково. Скасовано рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2021 року про допуск ОСОБА_4 до складання кваліфікаційного іспиту.
14. Рішенням ВКДКА від 01 липня 2021 року № VІ-007/2021 скаргу голови Робочої групи, заступника голови Ради адвокатів України Кухара О.І. задоволено. Скасовано рішення КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.
ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
15. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року позов задоволено частково.
15.1. Визнано протиправним та скасовано рішення ВКДКА від 01 липня 2021 року про скасування рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту.
15.2. Визнано протиправним та скасовано рішення ВКДКА від 01 червня 2021 року про скасування рішення КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту;
15.3. В решті позовних вимог відмовлено.
15.4. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ВКДКА понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн 00 коп.
16. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Окружного адміністративного  суду міста Києва від 20 грудня 2021 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ВКДКА понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн 00 коп.
16.1. Прийнято у вказаній частині нове рішення, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок ВКДКА понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.
16.2. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року залишено без змін.
17. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2021 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту та від 12 вересня 2019 року №65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу позивачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту не підлягають оскарженню, в той же час скаржник - заступник голови Ради адвокатів України є особою, якої вказане рішення не стосується, а відтак, останній не є та не може бути суб`єктом оскарження названого рішення, а тому у відповідача не виникає повноважень на розгляд скарги та, відповідно, прийняття будь-якого рішення за наслідками її розгляду, окрім як відхилення скарги.
17.1. Крім того, покликаючись на прецедентну практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі у справі "Бігаєва проти Греції" (Bigaeva v. Greece), заява №26713/05 (Рішення від 28 травня 2009 року), суди попередніх інстанцій зазначили, що у спірних правовідносинах рішення відповідача мають вплив на приватне життя позивача в аспекті доступу до професії. Таким чином, за висновком судів попередніх інстанцій, позивач відповідно до вимог та процедури, визначеної Законом №5076-VI, набув право на зайняття адвокатською діяльністю, отримавши відповідне свідоцтво та посвідчення, а тому має гарантоване вказаним Законом право на здійснення такої діяльності.
17.2. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення ВКДКА про поновлення Кухарю О.І. строку на звернення зі скаргою на рішення КДКА Луганської області, суд першої інстанції заначив, що відповідач, поновивши строк на оскарження рішення про допуск особи до кваліфікаційного іспиту, затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, суб`єктом, який не наділений правом на їх оскарження, допустив порушення принципу юридичної визначеності, оскільки відсутність умови належного здійснення їх розгляду і дотримання вказаного принципу приводила б до постійного збереження стану невизначеності у цих відносинах через можливість оскарження невизначеним колом осіб таких рішень внаслідок поновлення строків звернення на їх оскарження. Вказані обставини, за висновком суду першої інстанції, впливають на протиправність оскаржуваного рішення в цілому і не можуть бути самостійною позовною вимогою.
17.3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення ВКДКА від 01 липня 2021 року про відмову у відводі Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. , суд першої інстанції виходив з того, що вказане рішення є протокольним рішенням та не є тим рішенням ВКДКА, яке може бути оскаржено до суду.
18. За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, водночас суд першої інстанції не вірно розрахував суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, а тому скасував рішення суду першої інстанції у цій частині з прийняттям нового рішення.
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
19. Не погодившись з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, ВКДКА подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 08 серпня 2022 року.
20. У касаційній скарзі, з урахуванням уточненої касаційної скарги, відповідачем зазначено, що оскаржувані судові рішення судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
20.1. Так, скаржник наполягає, що згідно зі статтею 50 Закону №5076-VI кожному надається право оскаржити до ВКДКА рішення, яке було прийняте кваліфікаційною палатою будь-якої КДКА регіону. Жодних обмежень щодо суб`єктного складу скаржників законодавством не передбачено. Законом також не передбачено обмежень в предметі оскарження, тобто будь-яке рішення КДКА регіону може бути оскаржене. Інше трактування цієї норми, на переконання скаржника, носить суб`єктивний характер, має риси привласнення невластивих функцій, які належать виключно Конституційному Суду України та спрямоване на протиправне звуження законодавчо визначених повноважень як ВКДКА так і скаржників до ВКДКА. Водночас наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо застосування статті 50 Закону №5076-VI, стосовного того, чи підлягають оскарженню рішення КДКА регіону про допуск особи до складення кваліфікаційного іспиту, про затвердження результатів складення кваліфікаційного іспиту та про видачу свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту до ВКДКА чи до суду, а також щодо наявності або відсутності існування обмеження у суб`єктному складі скаржників до ВКДКА на рішення КДКА регіону.
20.2. Крім того, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права, що полягає у необґрунтованій відмові ВКДКА у задоволенні її клопотань про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а саме - Ради адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України та посадової особи Ради адвокатів України (Національної асоціації адвокатів України), на підставі звернення якої було прийняте оспорюване позивачем рішення ВКДКА - заступника Голови Ради адвокатів України Кухара Олексія Івановича, а також про витребування доказів (матеріалів кваліфікаційної справи позивача), якими підтверджується обґрунтованість та умотивованість спірних рішень ВКДКА.
21. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позамовних вимог у повному обсязі.
22. Касаційна скарга містить клопотання про здійснення розгляду справи за участі представника відповідача.
23. 03 жовтня 2022 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача у зв`язку із доведенням наявності підстав касаційного оскарження, визначених пунктами 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
24. 17 жовтня 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу відповідача, в якому позивач спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення.
25. Відзив на касаційну скаргу не містить клопотання про розгляд справи за участю позивача або його представника.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
26. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
27. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
28. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
29. У статті 2 Закону № 5076-VI закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.
З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.
30. Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 8 Закону № 5076-VI особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту та перелік документів, що додаються до заяви, затверджуються Радою адвокатів України.
30.1. Строк розгляду заяви про допуск до складення кваліфікаційного іспиту не повинен перевищувати тридцяти днів з дня її надходження. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури приймає рішення про: 1) допуск особи до кваліфікаційного іспиту; 2) відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту.
Особі, яка звернулася із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту, повідомляється про прийняте рішення письмово протягом трьох днів з дня його прийняття. У разі прийняття рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту в рішенні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в обов`язковому порядку зазначаються причини такої відмови.
30.2. Рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено до ВКДКА або до суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.
31. За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 9 Закону № 5076-VI кваліфікаційний іспит є атестуванням особи, яка виявила бажання стати адвокатом.
31.1. Особі, яка склала кваліфікаційний іспит, протягом десяти днів з дня складення кваліфікаційного іспиту кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури безоплатно видає свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту.
31.2. Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може протягом тридцяти днів з дня отримання рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури оскаржити його до ВКДКА або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури провести повторний кваліфікаційний іспит у найближчий час проведення таких іспитів.
32. Відповідно до частин першої та сьомої статті 10 Закону № 5076-VI стажування полягає в перевірці готовності особи, яка отримала свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту, самостійно здійснювати адвокатську діяльність. Стажування здійснюється протягом шести місяців під керівництвом адвоката за направленням ради адвокатів регіону.
32.1. Результати стажування оцінюються радою адвокатів регіону протягом тридцяти днів з дня отримання звіту. За оцінкою результатів стажування рада адвокатів регіону приймає рішення про: 1) видачу особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 2) продовження стажування на строк від одного до трьох місяців.
Стажист адвоката та керівник стажування повідомляються про прийняте рішення письмово протягом трьох днів з дня його прийняття.
33. Частиною першою статті 11 Закону № 5076-VI передбачено, що особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України.
34. Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (частина перша статті 12 Закону № 5076-VI).
35. Згідно з частиною першою статті 43 Закону № 5076-VI адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.
36. Організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України (частина перша статті 46 Закону № 5076-VI). 
37. За змістом частин першої та третьої статті 50 Закону № 5076-VI Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.
37.1. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діє у складі кваліфікаційної та дисциплінарної палат. Кваліфікаційна палата утворюється у складі не більше дев`яти членів, дисциплінарна - не більше одинадцяти членів палати.
38. Згідно з пунктами 1-3 частини п`ятої статті 50 Закону № 5076-VI до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать, зокрема: 1) організація та проведення кваліфікаційних іспитів; 2) прийняття рішень щодо видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту; 3) прийняття рішень про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
39. Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до ВКДКА або до суду (частина восьма статті 50 Закону № 5076-VI).
40. За змістом частин першої, четвертої, п`ятої статті 52 Закону № 5076-VI ВКДКА є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. 
40.1. ВКДКА: 1) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 2) узагальнює дисциплінарну практику кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 3) виконує інші функції відповідно до цього Закону.
40.2. ВКДКА за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.
41. Рішення ВКДКА може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття (частина сьома статті 52 Закону № 5076-VI).
VІ. Позиція Верховного Суду
42. Частиною першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
43. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
44. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги відповідача, суд касаційної інстанції виходить з такого.
45. Верховний Суд зауважує, що касаційна скарга не містять доводів щодо незгоди скаржника із рішеннями судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень ВКДКА від 01 липня 2021 року: про відмову у відводі голови ВКДКА Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. на рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту; про відмову у відводі Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. на рішення КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту; про поновлення заступнику голови Ради адвокатів України Кухарю О.І. строку оскарження рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту; про поновлення заступнику голови Ради адвокатів України Кухарю О.І. строку оскарження рішення КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, а тому відповідно до положень частини першої статті 341 КАС України Верховний Суд не перевіряє застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у цих частинах.
46. Отже, предметом судового контролю у цій справі є рішення ВКДКА від 01 липня 2021 року № VІ-006/2021 про скасування рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту, а також №  VІ-007/2021 про скасування рішення КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.
47. Згідно з ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з врахуванням доводів касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування статті 50 Закону № 5076-VI.
48. У контексті спірних правовідносин, які склалися у цій справі за участю позивача, судами попередніх інстанцій встановлено таке.
49. Позивач виявив бажання отримати свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та пройшов для цього відповідні, передбачені Законом № 5076-VI, процедури.
50. Так, рішенням КДКА Луганської області від 09 вересня 2019 року допущено ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю, а рішенням КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року №65 вирішено затвердити результати складання кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1 та видати йому свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту, після чого, 15 травня 2020 року, Радою адвокатів Волинскої області видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1236.
51. Однак до ВКДКА надійшли скарги голови Робочої групи, заступника голови Ради адвокатів України Кухаря О.І., за наслідком розгляду яких відповідачем прийнято спірні рішення від 01 липня 2021 року № VІ-006/2021 та № VІ-007/2021.
52. Аналіз приписів частини четвертої статті 8, частини п`ятої статті 9, частини восьмої статті 50 Закону № 5076-VI дає підстави для висновку, що рішення КДКА може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до ВКДКА або до суду.
53. Тобто, Закон № 5076-VI передбачає можливість досудового порядку вирішення спору щодо правомірності рішень КДКА шляхом їх оскарження до ВКДКА.
54. Водночас, проаналізувавши наведені норми, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2021 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту та від 12 вересня 2019 року №65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу позивачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту не підлягають оскарженню, в той же час скаржник - заступник голови Ради адвокатів України є особою, якої вказане рішення не стосується, а відтак останній не є та не може бути суб`єктом оскарження названого рішення, тому у відповідача не виникає повноважень на розгляд скарги та, відповідно, прийняття будь-якого рішення за наслідками її розгляду.
55. Так, Верховний Суд звертає увагу, що за своєю природою наведені рішення КДКА Луганської області є актами індивідуальної дії, які вичерпують свою дію їх виконанням. Цими актами оформлюються правовідносини у процедурі отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, учасниками яких є позивач як особа, яка виявила бажання стати адвокатом, та КДКА Луганської області як суб`єкт, уповноважений приймати відповідні рішень щодо допуску осіб до складання кваліфікаційного іспиту та видачі свідоцтва про складення цими особами кваліфікаційного іспиту. 
56. Тобто, рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2021 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту та від 12 вересня 2019 року №65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу позивачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту маюсь безпосередній вплив на ОСОБА_1 , щодо якого ці рішення прийнято. Водночас заступник голови Ради адвокатів України не є учасником указаних правовідносин, його законних прав, свобод чи інтересів ці рішення КДКА Луганської області не порушують та не зачіпають.
57. Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14 березня 2018 року у справі №9901/22/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 9901/415/18, від 18 вересня 2019 року у справі №2040/6074/18, від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, сформовано правозастосовчу практику, відповідно до якої право на оскарження акту індивідуальної дії надано особі, щодо якої його прийнято або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.
58. Оскільки заступник голови Ради адвокатів України не є учасником (суб`єктом) правовідносин щодо отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, тому відповідні рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2021 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту та від 12 вересня 2019 року №65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу позивачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту не породжують для заступника голови Ради адвокатів України права на захист, тобто права на їх оскарження до ВКДКА або до суду.
59. Крім того, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що Закон № 5076-VI не передбачає можливість оскарження рішень про допуск до складання кваліфікаційного іспиту, а також про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, оскільки будь-якого негативного впливу на права зазначених осіб вони не мають. 
60. Так, відповідно до приписів частини четвертої статті 8 та частини п`ятої статті 9 Закону №  5076-VI у процедурі допуску особи до складення кваліфікаційного іспиту та визначення рівня її фахової підготовленості до ВКДКА або до суду можуть бути оскаржені рішення КДКА про відмову в допуску особи до складення кваліфікаційного іспиту та про відмову у видачі їй свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, тоді як оскарження рішень КДКА про допуск особи до складення кваліфікаційного іспиту та про видачу їй свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту цими нормами Закону не передбачено.
61. Таке правове регулювання зумовлене віднесенням рішень КДКА з питань допуску до складення кваліфікаційного іспиту та видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту до індивідуальних актів, які стосуються прав та інтересів визначеної в цих рішеннях особи та дія яких вичерпується їх виконанням.
62. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 140/7518/21. 
63. З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги відповідача стосовно неправильного застосування судами попередніх інстанцій статті 50 Закону № 5076-VI, оскільки положення цієї норми судами проаналізовано у взаємозв`язку з іншими нормами цього Закону з метою встановлення можливості (наявності відповідного права) оскарження рішень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури третьою особою, зокрема Заступником Голови Ради адвокатів України Кухарем О.І., та, як наслідок, наявності повноважень у ВКДКА для розгляду відповідної скарги та прийняття відповідного рішення.
64. При цьому, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що приписи частини восьмої статті 50 Закону №5076-VI не надають право кожному оскаржити будь-яке рішення КДКА до ВКДКА або до суду, а визначають загальний порядок і строк оскарження рішень КДКА у випадках, прямо передбачених відповідними статтями цього Закону, що регулюють порядок вирішення питань, віднесених до повноважень КДКА.
65. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2022 року у справі №140/7518/21.
66. Слід також зазначити, що при вирішенні спору у цій справі суди правильно акцентували увагу на тому, що питання щодо допуску до професії адвоката неодноразово були предметом розгляду ЄСПЛ.
67. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28 травня 2009 року у справі «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, ЄСПЛ, визнаючи порушення вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті права на професію адвоката, вказав, що в цьому випадку проблема полягає у тому факті, що Колегія адвокатів держави-відповідача спочатку надала дозвіл заявниці пройти передбачене законом стажування, проте в решті-решт не дозволила їй брати участь у відповідних екзаменаційних процедурах для отримання свідоцтва адвоката. ЄСПЛ зазначив, що така відмова Колегії адвокатів була здійснена на останній стадії процесу, пов`язаного з зарахуванням заявниці в реєстр адвокатів Колегією адвокатів на стадії, коли вперше виникло питання про громадянство заявниці в контексті перешкоди для участі у екзаменах, організованих колегією. Тому такий крок Колегії адвокатів неочікувано поставив під сумнів професійну ситуацію заявниці після того, як сама ж Колегія адвокатів надала дозвіл на те, що заявниця вісімнадцять місяців свого професійного життя присвятила виконанню умов про передбачене Колегією адвокатів стажування. З урахуванням природи та підстав такого стажування, так як вони встановлені в законодавстві держави-відповідача, заявниця не змогла б пройти стажування, якби Колегія адвокатів відповіла б відмовою на її заяву про стажування (пункт 33 рішення).
68. У пункті 34 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що держава-відповідач надала докази того, що заявниця була допущена до процедур, пов`язаних з отриманням свідоцтва адвоката через недбалість. ЄСПЛ вважає, що навіть якщо припустити, що спершу заявниця була допущена до стажування внаслідок помилки зі сторони Колегії адвокатів, і що, відповідно, мова не йшла про мовчазну згоду щодо її права на участь в екзаменах після стажування всупереч її громадянства, однієї цієї складової було б недостатньо, щоб посягати на професійне життя заявниці. Дійсно, питання про те, чи був мотив недопущення заявниці до її участі в екзаменах, а саме її громадянство, достатньо обґрунтованим не є першочерговим у цій справі. Суттєвим є той факт, що влада надала дозвіл заявниці пройти передбачене стажування, хоч було зрозуміло, що по закінченню стажування вона не отримає право брати участь в екзаменах в адвокатуру.
69. У зв`язку з цим у пункті 35 наведеного рішення ЄСПЛ вказав, що в діях компетентних органів держави-відповідача не було достатньої послідовності та поваги до особи та професійного життя заявниці і що держава-відповідач за таких умов порушила право заявниці на повагу до її приватного життя за змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
70. Проаналізувавши зазначену прецедентну практику ЄСПЛ у контексті спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що оспорювані у цій справі рішення ВКДКА мають вплив на приватне життя позивача в аспекті доступу до професії.
71. Оскільки ОСОБА_1 відповідно до вимог і процедур, визначених Законом №5076-VI, набув право на заняття адвокатською діяльністю, то він мав гарантоване вказаним Законом право на здійснення такої діяльності.
72. Отже, скасування ВКДКА рішення КДКА Луганської області про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту після складання присяги та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю є непропорційним втручанням у право позивача на приватне життя, що захищено статтею 8 ЄКПЛ.
73. Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідач допустив реалізацію не передбаченого законодавством права на оскарження рішення про допуск особи до кваліфікаційного іспиту, затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, суб`єктом, який не наділений правом на їх оскарження, тобто третьою особою, якої такі рішення не стосуються, поновивши строк на їх оскарження, відповідач допустив порушення принципу юридичної визначеності, оскільки відсутність умови належного здійснення їх розгляду і дотримання вказаного принципу приводила б до постійного збереження стану невизначеності у цих відносинах через можливість оскарження невизначеним колом осіб таких рішень внаслідок поновлення строків звернення на їх оскарження.
74. За таких обставин суди дійшли мотивованого висновку, що визнання протиправними та скасування рішень ВКДКА від 01 січня 2021 року про скасування рішення КДКА Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту та про скасування рішення КДКА Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту є достатнім способом відновлення порушеного права позивача.
75. У контексті обставин цієї справи, зважаючи на наведені мотиви, Верховний Суд уважає, що ним надано відповідь на всі доводи касаційної скарги відповідача, які можуть вплинути на правильне вирішення справи в межах розглянутих судами попередніх інстанцій позовних вимог.
76. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що оскаржувані рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року ґрунтуються на повно встановлених обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
77. Згідно зі статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
78. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
VІІ. Судові витрати
79. З огляду на категорію справи та результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури залишити без задоволення.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №640/21192/21 залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | Н.В. Шевцова В.М. Соколов   Ж.М. Мельник-Томенко