П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/6981/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Фелонюк Д.Л. 
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
13 вересня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності, дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії та рішення відповідача стосовно розрахунку пенсії позивача та виплати суми боргу, а саме: Розпорядження №152339 від 02.12.2019 року про призначення пенсії за віком з 08.11.2018 року, Розпорядження №851 від 15.09.2020 року щодо доплати йому компенсації, Розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів згідно Постанови ВСУ від 20.08.2020 у справі №560/1119/19, Рішення від 10.11.2020 року №968060152339 про розрахунок пенсії позивачу з 01.06.2015 року, та Протоколу/Розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 26.11.2020 року, стосовно виключення з масових перерахунків;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не здійснення осучаснення пенсії позивача, індексації/автоматичного перерахунку пенсії за період боргу на момент нарахування 11.12.2020 року, розрахунку суми боргу, що підлягає виплаті позивачу за період з 01.06.2015 по 11.12.2020 року, з урахуванням індексації та розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячної пенсії за період з 01.06.2015 по 11.12.2020 року відповідно до ст.46 Закону №1058-ІV, стосовно не включення позивача у коло осіб відповідно до яких відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсій;
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок пенсії позивача з урахуванням осучаснення пенсії позивача відповідно до Закону України №2148 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку пенсії за період боргу на день нарахування;
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок суми боргу, що підлягає виплаті позивачу за період з 01.06.2015 по 11.12.2020 року, з урахуванням розрахунку індексації та компенсації втрати частини доходів на борг щомісячної пенсії за період з 01.06.2015 по 11.12.2020 року відповідно до ст.46 Закону №1058-ІV;
- зобов`язати відповідача сплатити позивачу протягом 10 днів суму боргу з урахуванням осучаснення, індексації та компенсації втрати частини доходів на всі несвоєчасно не виплачені суми позивачу на момент здійснення виплати 11.12.2020 року за винятком сплачених сум;
- зобов`язати відповідача включити позивача в коло осіб, стосовно яких відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії;
- стягнути з відповідача коштів в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у поновленні пенсії позивачу.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо розрахунку пенсії позивача з 01.10.2017 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік; зобов`язано відповідача здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії позивачу із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В свою чергу, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №560/1119/19 зобов`язано відповідача поновити позивачу виплату пенсії за віком з 08 листопада 2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання цієї постанови розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.12.2019 №152339 позивачу поновлено з 08.11.2018 виплату пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV). 
Постановою Верховного Суду від 20.08.2020 у справі №560/1119/19 у задоволенні  касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.06.2015 по 07.11.2018 включно - скасовано, а справу №560/1119/19 направлено до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду в цій частині. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 змінено, виклавши абзац шостий її резолютивної частини в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 08.11.2018 відповідно до Закону № 1058-IV з компенсацією втрати частини доходів". В іншій частині постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 - залишено без змін.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №560/1119/19 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог позивача про поновлення виплати пенсії за період з 01 червня 2015 року по 7 листопада 2018 року включно - без змін.
На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.06.2019 у справі №560/1119/19, з урахуванням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №560/1119/19, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.11.2020 №968060152339 ОСОБА_1 поновлено з 01.06.2015 виплату пенсії за віком, призначену відповідно до Закону №1058-IV. 
Пенсію за віком позивачу поновлено з урахуванням страхового стажу 46 років 11 місяців 11 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,42667, з урахуванням кратності 1,35 - 0,63338), та заробітної плати, врахованої за періоди з 01.09.1976 по 31.08.1981 та з 01.07.2000 по 31.10.2010, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,50231.
На поточний рахунок позивача 11.08.2020 перераховано пенсію за поточний місяць в розмірі 1945,00 грн та доплату пенсії на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №560/1119/19 за період з 08.11.2018 по 31.07.2020 в сумі 40391,17 грн.
Відповідно до розпорядження №851 від 15.09.2020 щодо доплати компенсації згідно рішення суду гр. ОСОБА_1 проведено доплату компенсації додатковою відомістю у жовтні 2020 року макетним вводом в сумі 803,41 грн нараховану згідно постанови Верховного Суду України від 20.05.2020 року №560/1119/19 за несвоєчасно виплачену в серпні 2020 року пенсію за період з 08.11.2018 по 31.08.2020 в сумі 42336,17 грн.
На поточний рахунок позивача 11.12.2020 нарахована доплата за період з 01.06.2015 по 07.11.2018 в сумі 80198,93 грн.
Згідно з протоколом/Розпорядженням щодо призначення/перерахунку пенсії від 26.11.2020 позивачу з 01.12.2020 і довічно призначено пенсію у сумі 1945,00 грн.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, у рішенні Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009 зазначено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
Таким чином, з дня набрання чинності рішенням №25рп/2009 від 07.10.2009 виникли підстави, у тому числі, для призначення і виплати пенсії позивачу у розмірі, визначеному Законом №1058-IV.
Проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання судових рішень у справі №560/1119/19 позивачу з 01.06.2015 поновлено виплату пенсії. При цьому, розмір пенсії позивача з 01.06.2015 склав 1945,00 грн з розрахунку: 1650,40 грн (показник середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік) х 1,50231 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати) = 2479,46 грн (середньомісячний заробіток для обчислення пенсії) х 0,63338 (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35) = 1570,44 грн (розмір пенсії за віком) + 160,44 грн (доплата за 21 рік понаднормативного стажу, 764,00 грн х 21%) = 1730,88 грн (загальний розмір пенсії за віком) + 60,85 грн (підвищення з 01.03.2011 згідно частини 2 статті 42 Закону №1058-IV) + 53,27 грн (підвищення з 01.03.2012 згідно частини 2 статті 42 Закону №1058-IV) + 100,00 грн (доплата з 01.05.2012 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2015 №327) = 1945,00 грн (пенсія до виплати).
В силу пункту 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Тому, на виконання судових рішень у справі №560/1119/19 з урахуванням норм пункту 2.8 Порядку №22-1 відповідач здійснив розрахунок та виплату пенсії позивача з застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік (1650,40 грн).
Водночас позивач вважає, що пенсія повинна розраховуватися з врахуванням норм Закону України №2148-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон №2148-VIII), а саме середньої заробітної плати за останні три роки (2014-2016) в розмірі 3764,40 грн.
Стосовно вказаних доводів слід зазначити наступне.
Законом №2148-VIII доповнено Закон №1058-IV пунктом 4-3, відповідно до якого "Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.".
У відповідності до пункту 4-4 Закону №1058-IV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Тобто, з 01.10.2017 для осіб, які вже отримують пенсійні страхові виплати цей Закон передбачає: осучаснення (перерахунок) призначених раніше пенсій з урахуванням середньої зарплати за 2014-2016 роки (3764,40 грн). Відповідач жодних заперечень щодо застосування вказаної середньої заробітної плати не навів.
Так, позивач має такі ж самі конституційні права, як і громадяни України, які проживають на території України, що також стосується і його права як на поновлення виплати пенсії, так і на її індексацію та інші перерахунки відповідно до вимог чинного законодавства.
Також, статтею 46 Конституції України встановлено, що пенсії мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким законом є Закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.
Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2270,00 грн.
Відтак, визначивши розмір пенсії позивача у фіксованому розмірі (1945,00 грн), відповідач порушує право останнього, гарантоване статтею 46 Конституції України.
Отже, наявні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку пенсії позивача з 01.10.2017 з застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік. 
Оскільки судом встановлено протиправність дій відповідача, наявні підстави для його зобов`язання здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії позивача з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.
В задоволенні інших позовних вимог немайнового характеру суд першої інстанції вірно відмовив як таких, які заявлені передчасно, оскільки перерахунок та виплату пенсії на підставі цього рішення ще не здійснено.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у поновленні пенсії позивачу, то відсутні підстави для їх задоволення враховуючи наступне.
За змістом частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1 статті 23 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Разом з тим, з урахуванням наведеного, слід зазначити, що сам по собі факт протиправних дій відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди, а позивач не довів її заподіяння для нього.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.