ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2022 року 
м. Чернівці
справа №727/10214/21 
провадження 822/809/22
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.,
за участю секретаря Скулеби А.І.,
учасники справи:
заявниця ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 листопада 2021 року, 
головуючий в суді першої інстанції суддя Одовічен Я.В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Позов мотивовано тим, що з 1988 року по 25 липня 2014 року була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
З 2002 року по 12 жовтня 2009 року у вказаній квартирі, яка належала їй на праві власності, разом із заявницею, без реєстрації місця проживання, проживала її мати ОСОБА_7 , оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду.
07 червня 2003 року мати склала заповіт, яким заповіла їй усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалось. Заповіт було посвідчено заступником головного лікаря з медичної частини Чернівецької клінічної лікарні №3 Кіршенблатом В.Я.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Усі витрати по похованню заявниця взяла на себе.
Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме, будинок АДРЕСА_2 .
Однак, вона як спадкоємиця за заповітом, протягом шести місяців, після смерті матері, не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала себе такою, яка своєчасно її прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.
У подальшому, звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте їй було роз`яснено, що оскільки вона з матір`ю були зареєстровані за різними адресами, вважається такою, що не прийняла спадщину.
Наведені обставини перешкоджають заявниці належним чином оформити спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, а тому у неї виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання разом із матір`ю на час її смерті.
Також ОСОБА_1 зазначила, що у заповіті від 07 червня 2003 року, яким мати заповіла їй все своє майно, по-батькові спадкодавця було зазначено, як « ОСОБА_8 ».
Проте, у свідоцтві про смерть, серії НОМЕР_1 по-батькові матері зазначено, як « ОСОБА_9 ».
У зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні по-батькові спадкодавця не може оформити право на спадщину.
Просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 та встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, заповіту від 27 червня 2003 року, який посвідчено заступником головного лікаря з медичної частини Чернівецької клінічної лікарні №3 Кіршенблатом В.Я. та зареєстровано в реєстрі №20 спадкодавцю ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 2009 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 листопада 2021 заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено факт належності правовстановлюючого документу, а саме, заповіту від 27 червня 2003 року, який посвідчено заступником головного лікаря з медичної частини Чернівецької клінічної лікарні №3 Кіршенблатом В.Я. та зареєстровано в реєстрі №20 спадкодавцю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заява є обгрунтованою, оскільки в судовому засіданні заінтересовані особи та свідок підтвердили, що на час відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_7 .. Встановлення даного факту необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі   ОСОБА_2  просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
Посилається на те, що заявницею не доведено належними та допустимими доказами факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Посилається на те, що аргументи ОСОБА_2 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її матір`ю, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 зазначено ОСОБА_7 (а.с.19).
Відповідно до свідоцтва про народження заявниці  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_3  її матір`ю зазначено ОСОБА_7  (а.с.20). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.14).
Відповідно до довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Чернівецької міської ради від 20 вересня 2021 року, останнє місце проживання померлої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано з 30 липня 1950 року по 12 жовтня 2009 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15).
Місце проживання заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16 серпня 1988 року по 02 березня 2018 року, було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).
27 червня 2003 року заступником головного лікаря з медичної частини Чернівецької клінічної лікарні №3 Кіршенблат В.Я. було посвідчено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_7 , що мешкає в АДРЕСА_2 , все своє майно заповіла своїй доньці ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №20 (а.с.13).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, заповіту від 27 червня 2003 року, який посвідчено заступником головного лікаря з медичної частини Чернівецької клінічної лікарні №3 Кіршенблатом В.Я. та зареєстровано в реєстрі №20 спадкодавцю не оскаржується, суд згідно статті 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Відповідно до положень пункту 5 частини 2 статті 293, частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого прядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені виключно з метою підтвердження виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати певні юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організації. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб та для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - не мати такого значення.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 127/16547/17
Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.
У справі, що переглядається, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявниця ОСОБА_1 просила суд встановити факт її постійного проживання разом із матір`ю ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Встановлення факту проживання однією сім`єю заявниця обґрунтовувала необхідністю довести, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки доглядала за нею та постійно проживала із матір`ю однією сім`єю у своїй квартирі, де мати і померла. При цьому, зазначала, що вона є спадкоємицею після смерті матері.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня  2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні  спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц.
Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини, є виникнення спадкових прав заявниці та можливість їх подальшої реалізації, тобто оформлення всіх спадкових прав. 
Отже, факт про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з?ясуванню, у порядку окремого провадження, оскільки подана заява свідчить про те, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та розглянув заяву про встановлення факту що має юридичне значення за наявності цивільного спору про право на спадкове майно.
З урахуванням спору про право заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19.
Враховуючи встановлені обставини та наведені норми процесуального права, які регулюють питання розгляду заяви про встановлення юридичного факту, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції і залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, без розгляду, у зв`язку з наявністю спору про право.
Залишення заяви без розгляду не позбавляє особу на право подання позову на загальних підставах.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, без розгляду.
Керуючись статтями 315, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 листопада 2021 року в частинізадоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Дата складання повного тексту постанови - 25 листопада 2022 року.
Головуючий                                                М.І.  Кулянда
Судді:                                                            І.М. Литвинюк
Н.Ю. Половінкіна