Справа № 459/3921/21                         Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В. 
Провадження № 22-ц/811/1777/22                Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        03 жовтня 2022 року                                                        м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою КП «Червонограджитлокомунсервіс» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Червонограджитлокомунсервіс», з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, -

                                        в с т а н о в и в:
       
       Короткий зміст позовних вимог.
       03 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача в її користь 7 000,00 грн. моральної шкоди.
       На обґрунтування своїх вимог зазначала, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є дочкою власника та з 2011 року проживає у вказаній квартирі. 18.05.2021 року, внаслідок неналежною стану покрівлі будинку, у квартирі відбулось затоплення. З приводу затоплення вона зверталася до ЖЕК, однак ніхто не приходив оглянути квартиру та скласти акт. 18.06.2021 року, після її неодноразових скарг, працівниками КП «Червонограджитлокомунсервіс» було складено акт про затоплення. Крім того, протягом останніх двох років, після кожного випадання дощу, на сходовій клітці біля її квартири намокала стеля та текла вода. Вказує, що вона неодноразово зверталася до відповідача з приводу ремонту покрівлі будинку та відшкодування їй завданої шкоди внаслідок залиття квартири. Сходову клітку відремонтовано приблизно у липні, внаслідок її скарг. В кінці жовтня 2021 року, після численних звернень її та її представника, відповідачем проведено відновлювальний ремонт у квартирі, тобто через 5 місяців з моменту затоплення. Внаслідок таких протиправних дій, бездіяльності відповідача вона витратила значну кількість часу щоб відповідач здійснив ремонтні роботи. Такі дії відповідача призвели до її душевних та психологічних хвилювань, вона змушена була звертатися до лікаря через підвищену емоційну напруженість, нервозність. Враховуючи характер завданої шкоди та тривалість вимушених змін у її житті, завдану моральну шкоду вона оцінює у 7000, 00 грн.
       Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
       Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року позов задоволено частково.
       Стягнуто з КП «Червонограджитлокомунсервіс» на користь ОСОБА_1 1500, 00 грн. моральної шкоди.
       У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       Стягнуто з КП «Червонограджитлокомунсервіс» на користь держави 194,49 грн. судового збору.
       Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її доводи.
       Рішення суду оскаржило КП «Червонограджитлокомунсервіс», подавши апеляційну скаргу.
       З рішенням не погоджується, вважає його таким, що прийняте на основі неповного з`ясування дійсних обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт завдання позивачці діями відповідача моральної шкоди. Позивач свідомо не вчиняла жодних дій щодо узгодження зручного для неї часу для виконання силами комунального підприємства відновлювального ремонту її квартири, хоча виразила свою згоду підписуючи акт від 18.06.2021 року, тим самим умисно затягуючи час. А відповідно до ст. 1193 ЦК України шкода завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.
       Зазначає, що судом не було враховано, що відносини споживача – позивача та управителя – відповідача у відповідності до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» регулюється виключно на договірних засадах. Вважає, що ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ні договір між сторонами не встановлює можливості застосування у існуючих договірних правовідносинах відшкодування моральної шкоди.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
       Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01). 
       Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.        Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
       Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
       Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
       Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
       Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
       Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Фактичні обставини справи, встановлені судом.
       Встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією будинкової книги.
        ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 17.10.2002 року.
       23 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір №4506/1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується його копією.
       15 квітня 2021 року між відповідачем та співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_2 укладено договір №255 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.
       20 травня 2021 року позивач звернулась із заявою до директора КП «ЧЖКС» про те, що у будинку протікає дах, внаслідок чого 18.05.2021 року у її квартирі протекла стеля, просить виконати ремонт даху будинку та у її квартирі, що підтверджується копією вказаної заяви.
       31 травня 2021 року мешканці будинку за адресою: АДРЕСА_2 звернулись до директора КП «ЧЖКС» із колективної заявою про, зокрема, капітальний ремонт сходової клітки, заміну вікон, ремонт даху у зв`язку з протіканням, що підтверджується копією цієї заяви.
       31 травня 2021 року перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради скерував директору КП «ЧЖКС» звернення ОСОБА_1 на гарячу лінію з питання підтікання покрівлі будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
       11 червня 2021 року перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради позивачу скерував повідомлення про те, що її звернення направлено управителю будинку КП «ЧЖКС» для розгляду.
       Відповідно до копії акта від 18.06.2021 року, складеного головним інженером та начальником ВТВ КП «ЧЖКС» у присутності власника ОСОБА_1 , при огляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 після залиття з покрівлі виявлено пошкодження емульсійного оздоблення стіни в куті приміщення кухні, площею близько 0,5 кв.м, стеля кухні оздоблена пластиковою вагонкою. Запропоновано виконати відновлювальний ремонт у зручний для власника квартири час.
       04 червня 2021 року відповідач скерував позивачу повідомлення на її звернення на урядову гарячу лінію від 22.05.2021 року про те, що ремонт покрівлі включений у план на червень поточного року.
       10 червня 2021 року відповідач скерував позивачу повідомлення на її звернення на урядову гарячу лінію від 26.05.2021 року про те, що ремонт сходової клітки під`їзду із заміною вікон заплановано на 2022 рік.
       Згідно з повідомленням відповідача від 09.09.2021 року залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 виникло у зв`язку із механічними пошкодженнями покрівлі над квартирою позивача, встановити осіб, які здійснили пошкодження, неможливо. 08.09.2021 року з позивачем домовлено про залучення підрядної організації для складання кошторису проведення ремонтних робіт.
       08 вересня 2021 року затверджено дефектний акт на ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якому зазначено обсяги виконання робіт, що підтверджується копією вказаного акта.
       13 вересня 2021 року перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради позивачу скерував повідомлення про те, що її звернення на урядову гарячу лінію від 03.09.2021 року з питань підтікання покрівлі розглянуто та направлено управителю будинку КП «ЧЖКС», зобов`язано надати відповідь.
       Згідно з повідомленням відповідача від 01.10.2021 року на підприємстві відсутній кошторис для проведення ремонтних робіт у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
       25 жовтня 2021 року відповідач надав позивачу відповідь про те, що за період з 01.05.2021 року по 01.10.2021 року доходи по будинку за адресою: АДРЕСА_2 склали 45795, 93 грн., витрати 67371, 85 грн.
       Згідно з довідкою про вартість виконаних робіт та актом №1 приймання виконаних робіт по поточному ремонту стелі кухні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартість виконаних робіт та витрати – 5311,00 грн.
       Позиція Апеляційного суду.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.        Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеним завдання відповідачем позивачу моральної шкоди унаслідок залиття квартири, що виразилася в її моральних стражданнях, хвилюваннях, оскільки вона була змушена протягом тривалого часу домагатися відновлення свого порушеного права щодо нормальних умов проживання в квартирі.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
       Отже, для правильного вирішення спору суду належало встановити наявність обставин, які дають підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати шкоду. До таких належать протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина завдавача шкоди.
Відповідно до ст..1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з п.12 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору;
Відповідно до ст.. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
       Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
       Відповідно до ст.. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.
       У разі застосування планової перерви в наданні комунальних послуг виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до кожного споживача, про таку планову перерву не пізніш як за 10 робочих днів (крім перерви на ліквідацію наслідків аварії). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг.
       У разі застосування перерви в наданні комунальних послуг на ліквідацію наслідків аварії виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, про таку перерву не пізніш як через три години з початку такої перерви. У повідомленні зазначаються причини та строк перерви в наданні відповідних комунальних послуг.
       Якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.        Обов`язок забезпечення відповідності якості послуги з управління встановленим вимогам та договору покладається на управителя багатоквартирного будинку.
       Захист прав споживачів житлово-комунальних послуг здійснюється уповноваженим центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів.
       Обов`язок щодо забезпечення готовності до надання комунальних послуг внутрішньобудинкових систем, що знаходяться в житловому будинку (у тому числі багатоквартирному) і призначені для надання комунальних послуг, покладається на власника такого будинку (співвласників багатоквартирного будинку), якщо цей обов`язок не покладено ним (ними) на управителя чи іншу особу відповідно до закону або договору.
       У разі настання перерв, визначених цією статтею, плата за відповідні житлово-комунальні послуги за час таких перерв не нараховується.
Згідно з ст..7 «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів;
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний:
1) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;
2) готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором;
3) без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством;
4) своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період;
5) розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг;
       Частиною 4 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг;
Відповідно до ст.. 27 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.
У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.
Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. 
Вказані правила визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, в тому числі забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням;
Технічне обслуговування жилих будинків це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. 
Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку.
       Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. 
       Згідно з пунктами 4.4.1, 4.4.2 цих Правил під час експлуатації будинку необхідно забезпечувати відсутність дефектів конструктивних елементів даху. Інженерно-технічні працівники виконавця послуг повинні знати вузли несучих конструкцій і стан покрівлі, особливо в місцях сполучення з водостоками, будівельними конструкціями та устаткуванням, що проходить через покрівлю.
       У пункті 12 Правил зазначено, що балансоутримувач житлового будинку несе відповідальність перед власниками квартир в разі ненадання послуг або неякісного надання послуг, що призвело до нанесення збитків.
       Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що виконавець зобов`язаний здійснювати усі необхідні дії для забезпечення справності елементів будівлі, безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку, контроль за технічним станом, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, проведення капітального і поточного ремонтів.
       Отже, саме на виконавця - суб`єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу, покладається обов`язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування житлового будинку.
       Під час надання послуги з управління управитель забезпечує виконання робіт та послуг з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що входять до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис), з урахуванням обов`язкового переліку робіт та послуг, що затверджується Мінрегіоном.(п. 9 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком» затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05.09.2018 року № 712).
       Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив, що позивачу було завдано шкоди залиттям квартири, відповідальність за яку покладено на КП «Червонограджитлокомунсервіс».
       В постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
       Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
       Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 ст. 23 ЦК України).
       Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.
       Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та договором, укладеним між сторонами не встановлено можливості застосування у існуючих договірних правовідносинах відшкодування моральної шкоди.
       Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
       Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
       Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у справі № 216/3521/16-ц від 01 вересня 2020 року.
       Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
       При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
       Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
       Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
       Враховуючи зазначене, ступінь, тривалість та характер моральних переживань, яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив розмір стягнутої моральної шкоди.        
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
       Відповідно до ст. 375 ЦКП України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

                                       п о с т а н о в и в :

       апеляційну скаргу КП «Червонограджитлокомунсервіс» - залишити без задоволення.
       Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року – залишити без змін.
       Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складено 03 жовтня 2022 року.

       Головуючий :                                                         Ванівський О.М.

       Судді:                                                                        Цяцяк Р.П.

                                                                               Шеремета Н.О.