ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2133/22 Справа № 209/1151/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
       головуючого                Лаченкової О.В.
       суддів                        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
       при секретарі                Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року,
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору міни автомобіля, визнання права власності та витребування автомобіля, -

ВСТАНОВИЛА:
       В квітні 2020 року до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору міни автомобіля, визнання права власності та витребування автомобіля.
       В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що в жовтні 2016 року на веб-порталі https://auto.ria.com/ пропонувався Mercedes - Benz, 2004 року випуску за 18500 доларів США. При особистій зустрічі ОСОБА_1 та продавець ОСОБА_3 погодили суму угоди у розмірі 15000 доларів США та домовилися, що позивач придбає автомобіль Mercedes-Benz, передавши взамін свій автомобіль Skoda Octavia А5, 2010 року випуску та доплатить 4000 доларів США. Відповідач ОСОБА_3 відмовився оформлювати купівлю-продаж автомобіля Mercedes-Benz у сервісному центрі МВС, у нотаріуса та замість вони погодилися видати один одному генеральні довіреності з правом розпорядження автомобілем. 28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 та юридичний власник автомобіля Mercedes-Benz SL 2004 р.в. видала на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 довіреність, передала ключі від автомобіля і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому, того ж дня 28.10.2016 року ОСОБА_3 написав розписку, в тексті якої вказав, що він отримав 15000 доларів США взамін автомобіля Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , претензій не має. ОСОБА_1 видав аналогічну за змістом посвідчену приватним нотаріусом та зареєстровану в реєстрі за №4336 довіреність на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з правом розпоряджатися автомобілем Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , передав ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В січні 2018 року у сервісному центрі ОСОБА_1 , ґрунтовно вважаючи себе повноцінним власником автомобіля Mercedes-Benz, 2004, вирішив переоформити даний автомобіль на свою дружину, користуючись правом розпорядження автомобілем, яке було надано у довіреності. Але в березні 2018 року році ОСОБА_3 , дізнавшись про перереєстрацію автомобіля почав вимагати його повернення, вказуючи на те, що вони з ОСОБА_2 , передали автомобіль Mercedes-Benz SL 2004 р.в. тільки в оренду, а під розпорядженням малось на увазі тільки користування автомобілем. При цьому автомобіль Skoda Octavia 2010 р.в. та доплату (або сукупний грошовий еквівалент) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , повертати не збирались, вказуючи на те, що забирають це майно в рахунок користування автомобілем. Рішенням від 11 березня 2020 року по справі №209/1900/19 Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особи: ОСОБА_2 , Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу №1244/2018/803785 від 27 січня 2018 року автомобіля марки «Mercedes - Benz», модель 350, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір синій, що був укладений ОСОБА_1 від імені продавця ОСОБА_2 , на підставі виданої нею довіреності від 28 жовтня 2016 року та покупцем ОСОБА_4 . В іншій частині позову відмовлено. Враховуючи вищезазначене ОСОБА_1 просив визнати дійсним договір міни автомобіля Mercedes-Benz, модель: 350(SL) VIN: НОМЕР_4 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 від 28 жовтня 2016 року, укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 ; визнати право власності на автомобіль Mercedes-Benz, модель: 350(SL) VIN: НОМЕР_4 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 за ОСОБА_1 ; витребувати з володіння ОСОБА_4 автомобіль Mercedes-Benz, модель: 350(SL) VIN: НОМЕР_4 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; судові витрати покласти на відповідачів.
       Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору міни автомобіля, визнання права власності та витребування автомобіля залишено без задоволення.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
       У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року залишити без змін.
       Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що згідно висновку ПП "Новомосковське бюро експерної оцінки" про вартість об`єкту оцінки від 13.04.2020 року, на підставі Договору №2004-1 від 13.04.2020 року, ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля Mercedes - Benz350, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 , на дату оцінки, склала 439500,00 гривень.(т.1 а.с.19-45)
       Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 - автомобіль марки Mercedes - Benz350, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_4 , належить ОСОБА_4 , дата реєстрації 27.01.2018 року, дата першої реєстрації 26.06.2012 року.(т.1 а.с.46)
       Відповідно до копії довіреності 28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 , за попередньо досягнутою домовленістю, уповноважила ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (кожен діє самостійно) розпоряджатися від її імені, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю користуватися автомобілем Mercedes – Benz, модель 350, VIN НОМЕР_4 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого 26 червня 2012 року ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрованого там же. Для чого надала їм право вчиняти юридичні дії в органах нотаріату, комісійному магазині, страхових підприємствах та організаціях, органах ДАІ, національній поліції України, будь-яких Регіональних сервісних центрах, підприємствах або підрозділах технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією транспортного засобу, його переобладнанням (зміна типу, номерних агрегатів та кольору), ремонтом, проходженням державного технічного огляду; ставити на облік; одержати номери; подавати від її імені заяви, в тому числі стосовно її сімейного стану, заяви щодо скасування довіреностей, подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, свідоцтва, дублікати, укладати від її імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, укладати та підписувати від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати гроші за проданий транспортний засіб та страхові виплати, одержувати належне їй за заподіяну шкоду, а також відшкодувати шкоду у розмірі із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо, сплачувати від її імені необхідні платежі, замовити та одержати довідку у органах ДАІ про відсутність продажу будь-якого транспортного засобу в календарному році, скасовувати довіреності, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. У довіреності також було вказано, що зміст статей 205, 208, 237-240, 244, 245, 247-250, 398, 1000, 1003, 1187 ЦК України, статей 60, 65, 74 Сімейного Кодексу України, статей 167, 168, 173 Податкового Кодексу України, відповідні положення Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, якими передбачена необхідність переоформлення доручення у разі одержання дубліката реєстраційного документа та порядок заміни реєстраційного документа, виданого на ім`я довірителя, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я повірених в разі їх виїзду за кордон, їй нотаріусом роз`яснено. Зокрема, роз`яснено зміст ч.3 ст.238 ЦК України «Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом». Також роз`яснено зміст ст.240 ЦК України «1. Представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. 2. Представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні. 3. Правочин, вчинений замісником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.». Довіреність видана з правом передоручення, з правом виїзду за кордон і дійсна до 28 жовтня 2019 року. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лешенко О.В., зареєстрована в реєстрі за №2609.(т.1 а.с.51-52)
        ОСОБА_2 23 червня 2012 року придбала автомобіль марки Mercedes – Benz, модель 350VIN НОМЕР_4 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який 26 червня 2012 року був зареєстрований в ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .(т.1 а.с.54)
       Згідно копії розписки від 28.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 отримав 15000$ натомість автомобіля Mercedes-Benz SL, 2004 року, д.н.з. НОМЕР_3 , претензій не має.(т.1 а.с.53)
       Відповідно до копії довіреності 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 , за попередньо досягнутою домовленістю, уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що діють окремо один від одного, управляти і розпоряджатися, обміняти, здати в оренду, продати автомобіль марки Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреність видана строком на три роки по 28.10.2019 року, з правом передовіри використання автомобіля за межами України. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушевською І.Р., зареєстрована в реєстрі за № 4336.(т.1 а.с.55).
       27 січня 2018 року, ОСОБА_1 , діючи на підставі виданої 28 жовтня 2016 року відповідачем довіреності, уклав від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно якого продав своїй дружині ОСОБА_4 за 313595,00 грн. автомобіль Mercedes – Benz, модель 350, VIN НОМЕР_4 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 18). Вказаний договір оформлений та підписаний ОСОБА_1 він імені ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_4 , як покупцем, в Сервісному центрі РСЦ МВС в Дніпропетровській області.(т.1 а.с.56-57).
       26.03.2018 року до Соборного ВП із заявою звернулась ОСОБА_2 , яка повідомила про те, що невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом самоправства заволоділа її майном. Постановою про закриття кримінального провадження від 12.11.2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018040650000774 від 27.03.2018 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.(т.1 а.с.59-60).
       21.05.2019 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину.(т.1 а.с.61-69).
       Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2020 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину. Визнано недійсним договір купівлі-продажу №1244/2018/803785 від 27 січня 2018 року автомобіля марки «Mercedes – Benz», модель 350, VIN - НОМЕР_4 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір синій, що був укладений ОСОБА_1 від імені продавця ОСОБА_2 , на підставі виданої нею довіреності від 28 жовтня 216 року, та покупцем ОСОБА_4 . В іншій частині позову відмовлено.(т.1 а.с.70-83).
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.10.2020 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 . Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року в оскаржувальній частині - залишено без змін.(т.1 а.с.151-153).
       Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
        Судом першої інстанції встановлено, що позивач вважає,що ним укладений договір міни автомобіля Mercedes – Benz, модель: 350 (SL) VIN: НОМЕР_4 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 від 28 жовтня 2016 року, між Продавцем ОСОБА_2 та Покупцем ОСОБА_1 . Крім цього, він вважає, що надання нотаріально посвідчених довіреностей ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є фактично приховуванням іншого правочину- договору міни, який вони насправді вчинили.
       Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Згідно з ч.1 ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.
       На підставі вимог ст.716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
       Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею - продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок) які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
       Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
       Системний аналіз положень статей 15, 392 ЦК України дає підстави дійти висновку, що підставою позову про визнання права власності є такі обставини: особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Позивач має довести, зокрема, володіння спірним майном.
       Відповідно до ч.ч.1-3 ст.334 ЦК України (у редакції на час укладення договору) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
       До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
       Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (ч.4 ст.334 ЦК України у редакції на час укладення договору).
       Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
       За змістом ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
       Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2020 року визнано недійсним договір купівлі-продажу №1244/2018/803785 від 27 січня 2018 року автомобіля марки «Mercedes – Benz», модель 350, VIN - НОМЕР_4 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір синій, що був укладений ОСОБА_1 від імені продавця ОСОБА_2 , на підставі виданої нею довіреності від 28 жовтня 216 року, та покупцем ОСОБА_4 .
       Позивач в підтвердження визнання за ним права власності на автомобіль, посилається на нотаріально посвідчену Довіреність, видачу йому ОСОБА_2 .
       Сутність та правова природа цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.
       Згідно з ч.3 ст.244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
       Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст. 237 ЦК України).
       Тобто, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.
       При цьому, договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).
       Отже, одним з основних моментів договору купівлі-продажу є передача майна у власність, при цьому під довіреністю мається на увазі надання права на представництво особи перед третіми особами.
       Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
       На підставі виданої довіреності у ОСОБА_1 виникли права і обов`язки, що випливали саме із змісту Довіреності, а саме: управляти та розпоряджатися спірним автомобілем, бути представником в відповідних органах з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією, користуванням та відчуженням транспортного засобу, в тому числі при необхідності зняти ТЗ з обліку чи поставити на облік, а не придбання спірного автомобіля, оскільки за договором на представництво сторона, якій передано майно, права власності на нього не набуває, а лише діє від імені власника цього майна.
       Колегія суддів, враховуючи, що у даній справі договір купівлі-продажу автомобіля не укладався, відомості про зняття автомобілю з обліку в уповноваженому органі МВС України відсутні та реєстрація його за ОСОБА_1 , погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль, витребування його, оскільки видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
       Суд першої інстанції дійшов правильного висновку що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладали договір міни транспортного засобу, довіреність на керування транспортним засобом укладена відповідно до закону, укладанням цієї довіреності сторони не мали на меті приховати укладання іншого договору, відтак й не існує підстав для задоволення позовнихвимог в повному обсязі.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що судом першої інстанції повністю проігнороване преюдиціальне рішення від 11.03.2020 року по справі №209/1900/19, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначеним рішенням визначено, що ОСОБА_1 , уклавши із своєю дружиною ОСОБА_4 договір купівлі-продажу транспортного засобу, порушив вимоги ч.3 ст.238 ЦК України, вчинивши правочин, зміст якого суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, бо уклав договір від імені довірителя на свою користь та членів своєї сім`ї, що є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №1233/2018/803785 від 27 січня 2018 року.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що визнання дійсним договору купівлі-продажу (міни) автомобіля є належним способом захисту його права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки договір купівлі-продажу цього транспортного засобу не укладався, а видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу.
       Аналогічний правовий висновок ВС викладено в постанові від 16 грудня 2015 року справи № 6-688цс15.
       Таким чином, суд першої інстанції правильно застосувавши норми статей 235, 244, 392 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу (міни) автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль.
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
       Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя                                                 О.В.Лаченкова

       Судді                                                                 В.С.Городнича

                                                                        М.Ю.Петешенкова