КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №753/9604/21                                                                                   головуючий у І інстанції: Заставенко М.О.
провадження 22-ц/824/4638/2022                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
05 грудня 2022 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Суханова Є.М.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 09 листопада 2021 року в справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
В травні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в особі СП «Енергозбут» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем централізованого опалення та гарячої води, які постачає позивач з 01 травня 2018 за адресою АДРЕСА_1 , однак своєчасно кошти за надані позивачем послуги не сплачує, у зв`язку з чим станом на 01 квітня 2021 року має заборгованість у розмірі 2 759,17 грн за спожиті послуги з централізованого опалення.
Крім того, 11 жовтня 2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору. 
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з оплати спожитих до 01 травня 2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 14 888,85 грн та централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 227,94 грн, а також сплачений судовий збір 2 270 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 33 грн.
 
Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 09 листопада 2021 року позов задоволено частково, стягнено із відповідача заборгованість в розмірі 2 759.17 грн.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням представник КП «Київтеплоенерго» звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
Вважає, що строк позовної давності, наслідки спливу якого було застосовано судом першої інстанції, був продовжений на термін введеного на території України карантину, а тому вказує на необхідність в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за спожиті відповідачем послуги з березня 2017 року до травня 2018 року.  
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи,  розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами;
1)                 письмовими, речовими і електронними доказами;
2)                 висновками експертів
3)                 показань свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні з позовом в травні 2021 року пропущено строк позовної давності, щодо вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до травня 2018 року. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками з огляду на наступне.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 .
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого                               ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідача перед ПАТ «Київенерго» наявна заборгованість 14 888,85 грн. за спожиті послуги з централізованого опалення, та                          7 227,94 грн. за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води.
 
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.
Згідно п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Місцевий суд вірно зазначив, що відповідач не належним чином сплачує за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком позивача, за нею станом на 01 квітня 2021 року утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 2 759,17 грн, заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0 грн., а також у відповідача перед ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є позивач, наявна заборгованість 14 888,85 грн за спожиті послуги з централізованого опалення, та 7 227,94 грн за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води.
В матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, щодо необхідності застосування наслідків спливу строку позовної давності, враховуючи, що загальний строк позовної давності складає три роки, тому до задоволення підлягають лише позовні вимоги за період з 14 травня 2018 року по 01 квітня 2021 року.
Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).
В силу положень ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Таким чином, суд першої інстанції вірно застосував наслідки спливу позовної давності до частини вимог, а саме щодо стягнення заборгованості, яка утворилась поза строком трьох років, до моменту звернення в суд з позовною заявою.
Посилання позивача на норми процесуального права, щодо продовження строку позовної давності на строк дії запровадженого на території України карантину колегія суддів відхиляє, оскільки станом на момент звернення до суду із відповідним позовом ч.3 Розділу 12 Прикінцевих положень ЦПК України було передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. 
Позивачем не було зазначено поважні, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, причини пропуску строку позовної давності.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. 
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалені судові рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 09 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «05» грудня 2022 року.
                                                                                            О.І. Сліпченко 
 
                                                                                                   Є.М. Суханова 
 
                                                                                                        Л.П. Сушко