ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 вересня 2022 року                                                                        м. Чернівці
Справа № 727/7664/21
Провадження № 22-ц/822/589/22
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Литвинюк І.М.,
       суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.,
секретар – Петранюк Ю.Т.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Чернівецька міська рада,
третя особа – Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 квітня 2022 року, головуючий у першій інстанції – Слободян Г.М., повний текст рішення складено 22 квітня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, третя особа – Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеним додаткового договору до договору оренди землі.
В обгрунтування позову посилався на те, що є власником будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі договору про поділ спадкового майна від 07 травня 2015 року, що відбувся після смерті його матері ОСОБА_3 , яка набула право власності на вище зазначене майно на підставі рішення місцевого Ленінського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2003 року.
Вказував на те, що після оформлення права власності на спадкове майно він звернувся до Чернівецької міської ради з метою врегулювати питання відносно земельної ділянки, на якій розташоване дане будинковолодіння, яка на час оформлення спадщини не була приватизована.
Рішенням 68 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 31 серпня 2015 року №1706 затверджено проект відведення та передачі ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0.1000 га (кадастровий номер 7310136300:19:001:1124) у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) та надано земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0.1000 га (кадастровий номер 7310136300:19:001:1123) в оренду терміном на 5 років для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01).
Зазначав, що у договорі оренди вказано, що земельну ділянку за вказаною адресою площею 0.1000 га передають в оренду терміном на 5 років з кодом 02.01 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, де у п. 5.3 договору вказано, що у нього відсутні будь-які обмеження чи обтяження щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням. В подальшому, керуючись даним рішенням, він оформив та зареєстрував право власності на земельну ділянку та уклав і зареєстрував договір оренди на земельну ділянку, кінцевим строком якого зазначено 10 лютого 2021 року.
14 червня 2016 року на його ім`я видано ОСОБА_4 паспорт на індивідуальний житловий будинок та господарську споруду за вказаною вище адресою.
Відповідно до рішення Чернівецької міської ради 5 сесії VIII скликання від 29 квітня 2021 року № 236 «Про надання та відмову громадянам у наданні земельних ділянок в оренду» йому було відмовлено у поновленні договору оренди землі від 10 лютого 2016 року № 9882.
Просив визнати незаконним та скасувати пункти 9; 9.1.; 9.2. рішення Чернівецької міської ради 5 сесії VIII скликання від 29 квітня 2021 року № 236 «Про надання та відмову громадянам у наданні земельних ділянок в оренду», зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 заперечено у поновленні договору оренди землі від 10 лютого 2016 року № 9882 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136300:19:001:1124, втратили чинність пункт 30 рішення міської ради VI скликання від 31.08.2015 року № 1706 та пункт 38 рішення міської ради VII скликання від 17.12.2015 року № 24, визнано припиненим договір оренди від 10 лютого 2016 року №9882, укладений між міською радою та ОСОБА_1 , включено до переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га (кадастровий номер 7310136300:19:001:1124), для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01 ), яка продаватиметься у власність на земельних торгах у формі аукціону окремим лотом; визнати укладеним додатковий договір № 1/9882 до договору оренди землі за реєстровим номером 9882, що укладений 10 лютого 2016 року між Чернівецькою міською радою та ОСОБА_1 , про поновлення договору оренди землі № 9882, від 10 лютого 2016 року, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га (кадастровий номер 7310136300:19:001:1124), виклавши його в новій редакції.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 квітня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. 
Просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 квітня 2022 року скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, викладені висновки в мотивувальній частині рішення не відповідають обставинам справи та ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що рішення суду містить чимало припущень та оціночних суджень, що є неприпустимим в розумінні п. 5 ст. 265 ЦПК України. Суд першої інстанції не дослідив обставин справи, а саме той факт, що після того, як рішенням 68 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 31 серпня 2015 року №1706 затверджено проект відведення та передачі ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136300:19:001:1124, у власність та надали земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136300:19:001:1123, в оренду, під час реєстрації даних земельних ділянок помилково передану у власність земельну ділянку надали в оренду, а відведену в оренду земельну ділянку зареєстрували як власну.
Припинення дії договору оренди земельної ділянки призведе до непропорційного втручання органів державної влади у його право власності на мирне володіння приватним майном, яке захищено ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини». Крім того, вказана земельна ділянка є складовою будинковолодіння, на яке 31 березня 1966 року видано і є чинним на сьогоднішній день, свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 .
Отже, Чернівецька міська рада, приймаючи рішення ради 5 сесії VIII скликання від 29 квітня 2021 року № 236 «Про надання та відмову громадянам у наданні земельних ділянок в оренду», відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні договору оренди землі від 10 лютого 2016 року № 9882 по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га (кадастровий номер 7310136300:19:001:1124) (п. 9), діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією України та Законами України, чим порушила право заявника на оренду земельних ділянок.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування. Посилання ОСОБА_1 на те, що він звертався до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецького із заявою про поновлення вказаного договору оренди землі не знаходять свого підтвердження.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Чернівецької міської ради від 31 серпня 2015 року №1706 «Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб щодо передачі безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок, надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок, затвердження проектів їх відведення та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішення з цих питань», зі змінами від 17 грудня 2015 року № 24, передано ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 7310136300:19:001:1123 у власність та земельну ділянку за цією ж адресою з кадастровим номером 7310136300:19:001:1124 - в оренду терміном на п`ять років.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 07 травня 2015 року ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яке складається з житлового будинку з належними господарськими будівлями і спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 . 
З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №37266321 від 07 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з належними господарськими будівлями і спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 . Вказане майно він набув у власність на підставі договору про поділ спадщини в натурі від 07 травня 2015 року між ним та ОСОБА_5 після смерті їх матері ОСОБА_3 .
Також встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 за кадастровим номером 7310136300:19:001:1123. Власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 за кадастровим номером 7310136300:19:001:1124 є територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради.
Судом також встановлено, що відповідно до договору оренди землі № 9882 від 10 лютого 2016 року земельна ділянка загальною площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 за кадастровим номером 7310136300:19:001:1124 передана в оренду ОСОБА_1 строком на 5 років, до 10 лютого 2021 року.
Відповідно до витягу із рішення 5 сесії VIII скликання «Про надання та відмову громадянам у наданні земельних ділянок в оренду від 29 квітня 2021 року №236 встановлено, що Чернівецька міська рада заперечила ОСОБА_1 у поновленні договору оренди землі від 10 лютого 2016 року №9882 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано такими, що втратили чинність пункт 30 рішення міської ради VI скликання від 31 серпня 2015 року №1706; визнано припиненим договір оренди землі від 10 лютого 2016 року №9882, укладений між міською радою та ОСОБА_1 .
Отже, предметом спірного договору є земельна ділянка загальною площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 за кадастровим номером 7310136300:19:001:1124 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01 ), надана в оренду ОСОБА_1 за договором оренди землі № 9882 від 10 лютого 2016 року  строком на 5 років, до 10 лютого 2021 року (п. 2.1. Договору оренди землі № 9882 від 10 лютого 2016 року).
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України «Про оренду землі»).
Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Частиною першою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.
Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку із передачею її у користування та володіння, в тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі – Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
За частиною першою статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.
Також зі змісту частини 1 статті 33 Закону вбачається, що після ззакінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Частиною другою-третьою вказаної статті визначено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц дійшла до висновку, що для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18 зазначено, що дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендодавця та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). 
Однак позивачем не дотримано процедури, встановленої зокрема частиною другою статті 33 цього Закону, яка дає підстави розраховувати на можливість поновлення договору в силу закону.
Пунктом 3.2. Договору оренди землі № 9882 від 10 лютого 2016 року визначено, що орендар у разі наміру скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, зобов`язаний повідомити за 60 днів до закінчення строку дії договору Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про наміри поновлення договору. 
На виконання вищезазначених вимог Закону та Договору оренди позивачем не надано суду доказів направлення Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради повідомлення про наміри поновлення договору оренди.
Посилання апелянта на те, що він звертався до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради із заявою про поновлення вказаного договору оренди землі, не знайшли свого підтвердження належними доказами.
Наявне в матеріалах справи повідомлення про початок будівельних робіт на земельній ділянці, яка перебуває у його власності за кадастровим номером 7310136300:19:001:1123, надіслане позивачем у серпні 2016 року Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, не може свідчити про повідомлення орендодавця у встановлений законом строк до закінчення строку дії договору про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк.
Отже, ОСОБА_1 не дотримався погодженого сторонами договору порядку дій, необхідного для поновлення договору оренди землі, а саме, не звернувся з повідомленням про намір продовжити договір оренди землі до відповідного органу у передбачений п. 3.2. договору оренди строк.
Інші доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/0, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                                        І.М. Литвинюк

Судді:                                                                Н.К. Височанська

І.Н. Лисак